Dr. Kornhuber András. 
5 
Fischer és Bili egyéb szakmákban nemcsak lelkesedését fokozták, 
hanem tudományos kutatásaiban önállósághoz is szoktatták. Még 
ezzel sem megelégedve, megszerezte az állatgyógyászati ma- 
gisteriumot is, melynek mint természettudós később oly nagy 
hasznát vette. 
Kornhuber tehát ily sokoldalú s beható előkészülettel 
lépett a nyilvános működés terére. Bécsben eleinte a cs. k. 
állatorvosi intézet helyettes, majd véglegesített correpetitora. 
Mint ilyen természetrajzi előadásokat is tartott s tudásának 
rendkivüli gyarapítására voltak ez intézet gazdag taneszköz- 
gyűjteményei, nemkülömben az akkori időben alakult állat- 
növénytani egyesület s a Haidinger által kezdeményezett cs. k. 
bányászati muzeum csarnokaiban megtartott gyűlések. Oly 
kiváló férfiakkal érintkezhetett itt, kik tudásukkal és lelkesedé- 
sükkel a fiatal természetbúvár becsvágyát mind szerencséseb- 
ben fokozták. A természethez való szeretete Kornhuberben 
csakhamar oly határozott formát öltött, hogy az állatgyógyá- 
szati intézettől megvált s 1852-ben Pozsonyba jött az itt 
kevéssel előbb, 1850-ben megnyílt főreáltanodához természet- 
rajzi tanár minőségében. Mint ilyen tanított ő 1860. októbertől 
1861. junius végéig a főgymnasiumban is és pedig mindkét 
intézetben oly eredményesen, hogy azok egyre öregbedő hire, 
tekintélye nagyrészt Kornhuber működésén alapult'). De időt 
talált amellett a Természettudományi egyesület alapítására és 
szervezésére, az egyesület titkári hivatalának 1850-től 1861-ig 
való vezetésére s az egyesületi szakközlöny szerkesztésére is. Ez 
utóbbi téren kifejtett nagy munkássága alapján az 1858. évi 
közgyűlésen az elnök méltán hirdethette, hogy az egyesület 
fi Egyik tanítványa Heimerl Antal azt írja róla az „Oesterr.- 
Botan. Zeitschrift“ egyik számában: „Auf fást ein Jahrzehnt 
erstreckte sich seine Wirksamkeit an dér genannten Lehranstalt (a 
pozsonyi főreáliskola), die damals eines bedeutenden Ansehens, sowie 
eines namhaften Zuspruches sich in Ungarn erfreute, und e s i s t 
gewiss nicht zu viel gesagt, wenn ich anführe, dass 
gerade diesesAnsehen dér Anstait nicht zum klein- 
sten Theile Kornhuber beizumessen \var“, (Separatabdr. 
aus dér „Oesterreichischen Botan. Zeitschrift“. Jahrgang 
1886. Nr. 1.) 
