A sodróférgek (Rotatoria) és a vidékünkön észlelt fajaikról. 25 
a mészzacskó és a hozzákapcsolt pigmentfolt (a szem) két 
érzékszervnek, a látás- és a hallásszerv combinátiójának tekin- 
tendő. A szemeknek a mészzacskóhoz való szoros viszonyát 
még egy más faj, a Diglena aurita Ehrhg. is mutatja. Ez 
háromszemű; a mészzacskón levő szemen kívül még két 
homlokszeme is van^). Az utóbbiak azáltal vonatnak e szerv 
körébe, hogy mindegyikük egy-egy zacskónyúlvánnyal köttetik 
ahoz . . .“ 
Bartsch^) is hasonlót említ. „ . . . vájjon a hallás szer- 
vének tekintsük-e az általam először a Hydatina Ehrhg., most 
az Euchlanis^ Ehrhg. és Brachiomus^ E. dúcán kimutatott nyeles 
töm lőcskéket — nehéz megállapítani ..." 
A többi érzékszervek közül fontosak még a tapintás szervei 
is. Elsősorban említendők a test felületén észlelhető merev 
tapintó-sertékkel biró dudorok, melyeket Ehrenberg helytelenül 
si^Aoknak, lélegzőcsöveknek tartott. Különösen a Philodinaek-nél 
fejlett ez a szerv; ezeknél ezt eléggé hosszú, kihúzható „tapintó- 
henger" alakjában látjuk. A most említett henger száma változó; 
így a Philodinaek-nél páratlan, azaz egy, a Melicerta genusnál 
pedig kettő. A legtöbb más fajnál a tapintóhenger csökevényes 
és csak sörtés gödröcskék alakjában maradt meg. Ilyeneket 
Tóth után „sertegödröknek“ nevezzük. A sertegödör (ábra s) 
‘) Zacharias e szemre vonatkozólag azt mondja: 
„Az Asplanchna (helvetica) ezen páratlan és a begyre irányított 
szemének élettani rendeltetése tekintetében egykönnyen különös gondolatunk 
támadhat. Mire való olyan szem, mely a táplálék nyelésére szolgáló szervre 
tekint? El nem kerülhetjük azt a föltevést, mely szerint e páratlan szem 
az üvegszerüen átlátszó begy tartalmának fölülvizsgálására (inspiciren) 
való volna. Határozottan nem képtelenség, hogy ezen állat látóképességét 
Ízlésének szinte támogató szervéül tekintsük, mely eszerint a táplálék 
megválogatásához hozzájárulna. Gyakran látjuk, hogy az Asplanchna a 
már lenyelt zsákmányt ismét kiadja. Lehetséges, hogy ennek alkalmat- 
lansága, avagy emészthetetlensége fölött nem az Ízlése, hanem az agydúc 
alsó részén fekvő szemfolt határoz. Már annyi „csodátatos“-ról győződtünk 
meg a szerves természetben, hogy a szem eféle működését kizártnak nem 
tekinthetjük. Mit tudunk egyáltalán az alsóbbrendű állatok érzékphisiolo- 
giájáról? . . . “ Zacharias: Faunitische Studien in westpreussischen Seen. 
(Schrif. dér Nat. forsch. Geselsch. in Danzig. 1887. Neue Folge. VI. Köt. 
4. fűz 64. 0.) 
*) Bartsch: id. m. 9. o. 
