62 
Ülési jegyzőkönyvek. 
gyűlését és a pozsonyi orvos és természettudományi egyesület 
ötven évi fennállásának ünnepélyét. Fogadják legőszintébb 
hálánkat azon kitüntetésért, melyet tanúsítanak megjelenésükkel, 
s legyenek meggyőződve, hogy ezen kitüntetés ösztönül fog 
szolgálni szerény egyesületünknek, hogy a kitűzött pályán 
tovább haladjon. Talán nem lesz fölösleges azokra nézve, kik 
viszonyainkat közelebbről nem ismerik, hogy annak rövid 
történeti vázlatát közöljük. 
Egyesületünk még abban a korban alakult, midőn politikai 
függetlenségünk nem létezett. Az akkori cs. kir. pénzügyi 
igazgató, P 1 e n e r, ki mint nyugalmazott cs. kir. pénzügy- 
miniszter még él és dr. Kornhuber, ki akkor az itteni reál- 
tanodában a természettudományok tanára volt s már meghalt, 
annak alapitól voltak. A tagok száma eleinte nagy volt, mi 
azon körülménynek volt köszönhető, hogy a pénzügyi hivatal- 
nokok Plener befolyása alatt az egyesület tagjaivá váltak, 
azonkívül Kornhuber kitűnő népszerű előadásai is vonzó 
hatást gyakorollak. 1861-ben úgy Plener, mint Kornhuber 
itteni működésöktől felmentetvén, a tagok száma tetemesen 
leszállt, annyira, hogy annak fennállása csakugyan kérdéses lett. 
Ezen állapot néhány évig tartott, míg 1890-ben az egye- 
sület új alapszabályokkal, mint orvos-természettudományi 
társulat újjá alakult, két egymástól független osztályra szakadt, 
t. i. egy természettudományira és egy orvosira. Ezzel kifejezést 
akartunk adni azon, most már általánosan elfogadott elvnek: 
hogy az orvosi és természettudományok szoros kapcsolatban 
működjenek. Ezen szoros kapocs az orvosi és természettudomány 
között az újabb kor szüleménye. A legrégibb időkben az orvosi 
tudomány a vallással össze volt kötve; papok voltak az orvosok, 
így volt ez Egyiptomban, a régi görög országokban; csak a 
rómaiknál kezdett különválni az orvosi rend s úgyszólván 
külön kasztot képezni. így volt ez az egész középkorban. A 
19-dik században mindinkább kapcsolatba jött a természel- 
tudománynyal, úgy, hogy a 20-dik században már nem is lehet 
képzelni orvosi tudományt természettudomány nélkül, mert az 
orvosok meggyőződésévé vált, hogy a betegséget nemcsak, 
mint természetjelenséget kell megfigyelni, de annak gyógyítására 
is a természettudományból merített eszközökkel törekedni. 
