Darwin Károly. 
7 
között, azt mutatja az arány is, mely az állat és ember test- 
súlya és agysúlya közt van. Az agysúly a test súlyához viszo- 
nyul a békáknál 1 : 1100, a tyúknál mint 1 : 143, a kutyánál 
mint 1 : 100, az embernél mint 1 : 43. Az ember agysúlya 
800 — 1600 gramm közt indagozik, de vannak súlyosabb agyak 
is, mint pl. Cromwell agya 2233 gr., Cuvier agya 1829, Lord 
Byroné 2238 grammot nyomott. 
Az értei messég projectiós mezeje az agyfelülete lévén, 
itt csak fokbeli különbségeket látunk, a békaagy felülete sima, 
a házinyúl agya már bemélyedéseket, a kutya agya már hatá- 
rozott tekervényeket mutat, melyek száma a majomnál már 
meglehetős nagy és az általánosan ismert tekervényes képet 
mutatja. De ember és ember között is van különbség. Így 
Gauss híres matematikus agy felülete 2196 négyzetcentiméternek, 
egy kézművesé 1877 négyzelcentiméternek felelt meg. 
5. A leszármazás vagy fejlődés tanát nagyban támogatja 
azon tény, hogy a magasabb szervű lényeknél oly szervek 
fordulnak elő, melyek teljesen hasztalanok, sőt némelykor az 
egyén kárára is vannak és melyek csak csonka alakban észlel- 
hetők, inig közel rokon fajoknál teljes kifejlődésükben és élet- 
tani működésükben találhatok, amiből azt lehet következtetni, 
hogy ezen szervek — mivel élettani feladatuk a megváltozott 
viszonyok közt elesett — lassan elkorcsosultak. Ilyen szerve 
az embeii testnek a hírhedt vakbél és féregnyulvány, 
melynek szervezetünkben semmiféle feladata nincsen. Ilyen a 
bőrünk nyaki részén kimutatható platysma myoides, mely a 
többi emlősöknek egész börfelületét önkénytes mozgásba hozza 
nálunk azonban teljesen elvesztette működési képességét, szint- 
úgy a majmoknál és kakaduknál oly élénk használatban levő 
fejbőrizom, mely nálunk megvan ugyan, de az embernél álta- 
nosságban teljesen elgyengült. Darwin szól egy családról, mely- 
nek tagjai annyira mozgathatták fejbőrüket, hogy képesek voltak 
vele egy a fejre tett vaskos kötetet jó messzire ellóditani. 
Klasszikus példa a rudimentar-szervek keletkezésére nézve 
azon tapasztalat, hogy némely szigeten a szárnyas rovarok 
elenyé.sző számban vannak a szárnyatlanokkal szemben. Ennek 
magyarázata, hogy a szárnyas rovarokat a szél vggy játékuk a 
tengerre viszi, hol tönkre mennek, mig a szárnyatlanok a 
