limlékbeszéd. 
Tartolta a pozsonyi Orvos-Természeltudoniányi Egyesület 1909. 
február 12-ki Darwin ünnepén Bittera Károly áll. föreális- 
kolai tanár. 
Igen tisztelt Hölgyeim és Uraim! 
Nagy megtiszleltelésnek veszem, mikor a pozsonyi Orvos- 
Természettudományi Egyesület megbízásából a nagy Darwinról 
kell megemlékeznem születésének századik évfordulóján. 
Érzem is gyöngeségeniet, mert hisz ilyen nagy elme 
működésének megértéséhez, megméréséhez hiányzik a mérté- 
künk s Darwinról vagy mindent mondjunk el, a mi nevét 
naggyá, ismertté, a tudományban felejthetetlenné telte, vagy 
hódoljunk néma tisztelettel nagy emlékének. Egy emlékbeszéd 
szűk keretében azonban Darwint ismertetni fizikai lehetetlenség, 
ilyen nevezetes évfordulót — bár teljes tisztelettel — agyon- 
hallgatni annak a nagymullú egyesületnek, melynek ezúttal 
szolgálatában állok, annak az egyesületnek, melynek alapítása 
Darwin tüneményes munkásságának fénykorára esik, a mai 
fölfogás szerint — képtelenség. — Ezzel a fonák lielyzettel 
okolom meg — jóelőre — azt a kérésemet, mellyel kegyes 
elnézésükért esedezem — a dolog természeténél fogva — 
hézagos fejtegetéseimhez. 
Hogy ki volt Darwin ? 
Szellemóriás. Minden idők legnagyobb természetvizsgálója. 
Ifjú korában szeretetreméltó, sokoldalú dilettáns, később niélyen- 
járó filozófus, a legszerencsésebb, a legélesebb szemű kutatók, 
a legtermékenyebb irók egyike; a legkövetkezetesebb forradal- 
már, ki nagy szellemével öröknek hitt, megkövesedett, százados 
fundamentumokat zúzott össze, hogy romjaikon vas energiájával 
új tudományt, új rendszert építsen föl s nemzedékről — nem- 
zedékre átörökölt világnézeteket formáljon át. 
