Biológiai problémák. 
Előadta: Seidl Sándor. 
.Mélyen tisztelt Hallgató Közönség! 
A természet, egy sejtett erő inkább csodált, mint ismert 
mestermüve valóban nem látszik indiscrétnek. A természet 
féltő gonddal őrzi titkait: rejti, takargatja, mint ember a bűnét, 
gyalázatát. Nagyszerű tüneményeinek változatos képe egy kalei- 
doskopikus drámai attraktió, melynek mozgató mechanizmusa 
a szín mögött — elrejtve — működik. Ott van a természet 
szentélye, az occulta et recondita templi, ahová csak ezer 
akadályon át juthat be az arra hivatottak maroknyi csapata — 
olykor a diplomatikus véletlen hatalmas pártfogása mellett, de 
legtöbbször csak a tudományos kutatás diadalhoz szokott fegy- 
vereinek kemény tusája után. S ez a szentély, a természet titkos 
erőinek nagyszerű műhelye ama mithosi labyrinthus, melyben 
Ariadne fonala nélkül, botorva halad az ember, olykor merészen 
a cél irányában, sokszor pedig meg nem indokolt kerülőkkel, 
a tudomány nem egy herosának életáldozata árán. 
A sarki kutatás útja tundrákon, jéghegyeken visz keresztül 
s a mély tenger biológusának szeme előtt ezer veszélyeivel egy 
áthatatlan víztömeg zárja el a perspectivát. De vájjon az ős- 
erdők, vagy az arktikus világ megközelitlensége, avagy látó szer- 
vünknek a fejlődött optika által ma már orvosolt tökéletlensége 
akasztotta-e meg inkább a fejlődés menetét? Vájjon mindezeknél 
nem volt-e jelentékenyebb az evolutiót évszázadokon át meg- 
bénító metaphizikai spekulátió, a túltengő képzelet óceánjából 
kiemelkedő Atolok, melyeknek szirtjein minduntalan hajótörést 
szenvedett a positiv kutatás sokat hányatott vitorlása? S ki 
tagadná, hogy a természet világának mai ismeretében sincsen 
superstitió, korunk leszűrt disciplinában nincsen jelentékeny 
számú doctrina falsa? . . . 
ürv.-'Cerm.-Tud. Egy. XXX. (Uj f. XXI.) k. Értek. 
4 
