44 
Seidl Sándor. 
felhasználta, akinek érdekes munkája szolgált leginkább forrá- 
somul. 
„Egyik esti sétám alkalmával fiatal oroszlánom társa- 
ságában egy kópéval találkoztunk, amely merev farkkal mindjárt 
oroszlánomnak tartott, mint ahogy a csatangoló utcai kutyák 
szoktak egy kis csetepátét keresve valamely társuknak vagy a 
macskának nekimenni. Azonban alig hogy orrával hozzáért 
a vele körülbelül egyforma nagyságú oroszlánhoz, az ijedtségtől 
egyszerre megrogyott, mintha a kereszttájára ütést kapott volna 
s bevonva farkát, hirtelen megfordult, hogy torony irányában 
vonyitva elrohanjon, mintha az eleven ördög lett volna a 
nyomában. Ugyanazt tapasztaltam egy bernáthegyi kutyával is.“ 
E példa is mutatja, hogy itt egy több ezer éves ösztönről 
van szó, amely csodálatos hűen maradt meg s bajba juttatja 
nem egyszer a vadápolókat is, akiket a kutyák vad szaguk 
miatt nyilt utcán is megtámadnak. 
De nemcsak a párductól eredhet ez a nagyfokú gyűlölet 
— abban bizonyára az amerikai jaguárnak is van előkelő része. 
Humboldt kutyáját a jaguár gazdája függőágya alul ragadta 
el, ahová az félelmében elrejtőzött. Hogy a kutya a jaguárnak 
kedvencfogása, erről Pöppig, Tschudi és Hensel feljegy- 
zései egyértelmüleg tesznek tanúságot. Itt azonban meg kell 
jegyeznem, hogy a kérdéses gyűlölet okát nem volna helyes 
csak a gyomorban keresni, mert abban a viszontgyülöletnek is 
lehet jelentékeny szerepe. Tényleg azt olvassuk, hogy az Afriká- 
ban élő hiénakutyák éppen úgy, mint az indiai konsumok nagy 
falkákban az oroszlánra és a párducra is rontanak és nagy 
számuknál fogva azokat le is győzik. 
Ha antropomorphizálhatnók tehát a kutya gondolkozását, 
amikor évezredes gyűlöletének nálunk házi állatként élő, bár 
ebben bizonyára ártatlan objektuma útjába kerül, azt mondhatná 
a megrettent cirmosnak: „Te ugyan nem bántottál, de bántottak 
testvéreid s ezért most Te is meglakolsz." . . . 
Akik falun nevelkedtek, bizonyára emlékeznek némely 
lónak azon érdekes szokására, hogy mielőtt innék, szájával 
felzavarja a vizet, vagy nehányat csapkod a lábával még akkor 
is, ha pl. vödörből iszik. Akik többet foglalkoznak a lovakkal, 
észrevehették azt is, hogy e szokás csak a nemesebb szál’- 
