46 
Seidl Sándor. 
Író Caesar és Auguslus idejéből. Könyvében olvassuk a 
következőket: „Arábiában egy struc fajta (slrutho caineloi) él, 
amely, miként neve is jelzi, a struc és a teve egy középaiak- 
jának tekintendő. Az állat két lábon jár; lába 2 ujju. Nagy 
súlya miatt repülni nem tud, ehelyett futással menekül. Sebes 
vágtatása alkalmával alig éri lába a földet. Ha lovasok üldözik, 
köveket hajit oly erővel az üldözők felé, hogy azok olykor 
jelentékeny sérüléseket is szenvednek. Ha ellensége utoléri, fejét 
a homokba, vagy valamely bokorba elrejti. . . .“ Pl i n i u s ezt át- 
vette és néhány toldással ki is bővitelte. 
A kőhajitás mindenesetre szarvas-tévedés ; itt csak a 
vágtatás alkalmával visszarugdalt kövekről és homokról lehet 
szó. A strucnak ma közmondássá vált politikája azonban, dacára 
az állat kétségtelenül csekély intellektusának minden alapot 
nélkülöző me.se, amely a tanítás külső effektusának emelésére 
helyenkint még sikerrel felhasználtatik, de magával a struccal 
semmiféle reális vonatkozásban nincsen. . . 
Hasonló mese van a tevéről is forgalomban. A tanköny- 
vekben és a kathedrákon még ma is gyakran megfordul. Arról 
van u. i. szó, hogy a teve vizet elraktározni képes lenne. Ha 
pedig a karaván válságba jut, úgy hogy az emberek vízkészlete 
elromlik, a legvégső esetben a tevéket vágják le s azok gyom- 
rának tartalmából oltják gyötrő szomjúságukat. A kutatás már 
régen kellő értékére szállította le ezt a koinikus mende-mondát. 
P e c h u e 1 L o e s c h e a következőket Írja erről a kérdésről. „ A 
pusztában megőszült karavánvezetőknek egy egé.sz seregét kérdez- 
tem meg s egyetlen egy sem tudott erről a dologról, egyel len 
egy sem halottá ezt a képtelen hazugságot még csak emlegetni 
is. Később magam is meggyőződtem oly levágott tevék gyomor- 
vizsgálatából, amelyek előtte való napon még vizet ittak, hogy 
a gyomrukban levő folyadék, amely már nem viz, hanem annak 
a gyomornedvek és félig megemésztett tápanyagok keverékéből 
álló mixtum-compositum, semmi esetre sejn élvezhető. Az egé.sz 
tevének magának is igen kellemetlen szaga van. A gyomorpépe 
pedig föltétlenül undorkeltő hatással van az embere ; egy frissen 
felbontott tevegyomor kiál Ihalal lan bűzt terjeszt s nem hiszem, 
hogy még a legelgyötrödötlebb ember is kérjen a tártál mából. 
Az emlős állat teste 67 — 68 CP hőmérsékletű. A teve gyomor- 
