110 
Clési jegyzőkönyvek. 
Hatodik ülés 1910. december 28-án. 
Elnök: Dr. Pávai-Vaj na Gábor kir. tan. Jegyző: 
Ur. L i m b a c h e r Rezső. 
Elnök üdvözölvén a szép számban megjelent tagokat, 
hitelesíti az előző ülés jegyzőkönyvét s felkéri Dr. Velits 
Dezső kir. tanácsos urat előadásának megtartására. 
Dr. Velits D. első sorban a rákos méhnek W e r t h e i m 
szerinti kiirtásáról szól és a műtét menetét a Dr. Limbacher 
által készített rajzok alapján szemléltetően demonstrálja. Az 
egyik ilymódon exstirpált iiterust autochrom-felvételen is 
bemutatja. 
„A méhrák elleni védekezés eredménytelenségéről Pozsony- 
ban“ című közleményem óta — úgymond — a kórfolyamat 
operabilitása legfeljebb 17— emelkedett, a per vaginám 
végzett totalexstirpatiós eseteknek pedig % részében rövidebb 
hosszabb időközben (egész 3 évig) recidivát constatálhattunk. 
Az öt évi criterium szem előtt tartásával az operáltaknak 
csak lt)‘6'*/o-a r ec i d i v a m e n t e s, tehát véglegesen gyó- 
gyultnak tekinthető, de ha a corpus rák esete két kivesz- 
szük: a kollumrák végleges gyógyulása csupán ö^/u- 
Ha tekintetbe vesszük, hogy a vaginalis műtéttel a kol- 
lumrák eseteknek 21 ‘'/„-a gyógyul véglegesen (0 1 s h a u s e n, 
Dresden), mig Wertheim az abdominalis műtéttel 43‘3'’/„ 
végleges gyógyulását az operáltaknak tudta elérni, tehát ennek 
a műtétnek teljesítő képessége kétszer akkora; ha tekintetbe 
vesszük továbbá, hogy az eleinte ijesztően magas (egész 20%) 
primár mortalitás pl. a Wertheim kezében az utóbbi időkben 
9" ,,-ra szállott le, ami a jövőben, ha nem csupán a desperatiis 
esetek abdominalis operációjára szorítkozunk, főleg a mirigy- 
kiirtás forcirozásának mellőzésével, aligha fog magasabbra 
emelkedni a vaginalis műtét primár mortalitásánál: szinte 
csábitó, hogy arra az álláspontra helyezkedjünk, amit Veit 
hangoztat: „Ich halle heutzutage die Technik dér abdominalen 
Hterusexstirpation für so weit gefördert und die primáren wie 
sekundáren Erfolge für so gesichert, dass mán die vaginalen 
Operaiion bei allén Formen des Uteruscarcinoms aufgeben 
sollte.“ (Prakt. Ergebnisse d. Gebh. u. Gynák. II. Jg. 1910.). 
