Az iskolafkert a biológia tanitásának szolgálatában. 
59 
a baracklevelü csengetyüke (Campanula persicifolia), 
a keszeg saláta (Lactuca scariola), ha nedves talajon nő. 
Továbbá a vízinövények (pl. a tündérrózsa) levelein. 
d) Apró vízcseppecskék kiválasztása a levelek hegyén arra 
szolgál, hogy tartósan nedves időben, amikor nagyon csökken 
a párolgás, ilymódon szabaduljon meg a növény a fölösleges 
víztől. Látható pl. a következő növényeken; 
A sarkantyúka (Tropaeolum május), 
a szamóca (Fragaria vesca), 
a kukorica (Zea mays), 
a palástfü (Alchemilla vulgáris). 
IV. Védekezés a túlságos párologtatás ellen. 
a) Mélyen a földbe hatoló gyökér^ ahol nem szárad ki 
olyan hamar a föld. Gyakori jelenség ez különösen a száraz 
helyeken tenyésző növényeknél; ilyenek pl. 
A mezei kökörcsin (Anemone pratensis) karógyökere oly- 
kor 0’5 m. hosszú. 
Az ökörfarkkóró (Verbascum thapsus) és 
a vad murok (Daucus carota) főgyökere is hosszú. 
b) Víz terelése a főgyökérre. Akárhány növény szára és 
levelei olyan alkotásnak, hogy róluk az esővíz a növény tövére 
csurog. Ilyenek pl. 
Az ökörfarkkóró (Verbascum thapsus), 
a pongyola pitypang (Taraxacum officináié), 
az útifű (Plantago), 
a rebarbara (Rheum). 
c) Börszerü levelek. Némelyé növény leveleinek felbőre 
szokatlanul vastag, többrétegű; ilyen börszerü levél korlátozza 
a párolgást. Olykor még viaszréteg is fedi a levél felszínét, 
ami ugyancsak csökkenti a párolgást. Ilyenek pl. 
A repkény borostyán (Hedera helix), 
a télizöld meténg (Vinca minor), 
a télizöld puszpang (Ruxus sempervirens), 
a téli magyalfa (Ilex aquifolium), 
a mahonla (Mahonia aquifolium). 
d) Vastag, húsos levelek sejtnedvében nyálkás anyag van ; 
ez arra szolgál, hogy a levél soká megtartsa a fölvett vizet. 
