1911. évi junius hó 19-éről. 
85 
És most mélyen tisztelt közgyűlés beszámolóra végéhez 
értem. Minthogy nagymérvű elfoglaltságom nem engedi meg, 
hogy a titkári állást továbbra is elfogadhassam, engedjék meg, 
hogy — őszintén mondom nem minden meghatottság nélkül, — 
egy pár szóban búcsút vegyek erről a helyről, melyet tagtár- 
saimnak rám nézve oly megtisztelő bizalmából immár 20 éve 
töltök be. Csak röviden vázolni akarom a 20 év előtti szituációt. 
Az 1884 — 1891 időkben az egyesület életében nagy hanyatlás 
állott be. Közgyűlést nem tartottak, természettudományi elő- 
adások nem voltak, csak az orvosok jöttek időnként össze, 
hogy érdekesebb esetek megvitatásával ismereteiket bővítsék. 
1869 — 1891-ig tehát 22 év alatt közleményeink 7 kötete jelent 
meg. A tagok száma nem érte el a 80-at. Ekkor 1891-ben elér- 
kezettnek láttuk az időt, hogy az egyesületet újjá alakítsuk. 
Külön alakítottuk az orvosi és külön a természettudományi 
szakosztályt, melyek önálló működési körrel bírnak és külön 
tisztviselők alatt munkálkodnak. Az újjáalakítással sikerült 
egyesületünkben új életet kelteni. Tagjaink száma megkétszere- 
ződött, az utóbbi 20 év alatt nem kevesebb mint 14 kötet köz- 
lemény hagyta el a sajtót, csak kettővel kevesebb mint az előző 
35 évben. Bár az egyes szakosztályok némelyik évben lany- 
hábban működnek, de azért minden évben úgy orvosi, mint 
természettudományi szakülésekről számolhatunk be. Népszerű 
estélyeink, melyekkel a természettudományokat népszerűsíteni 
akarjuk, mindig a legnagyobb látogatottságnak örvendenek. Azon 
társulatok és tudományos egyesületek száma, melyekkel érint- 
kezésben vagyunk, az utolsó húsz év alatt tetemesen szaporodott. 
Az egyesületnek erkölcsi sikerét képezte az az ünnepély, amely- 
ben 50 éves fennállása alkalmával volt része és melyben kül- 
és belföldi akadémiák és egyesületek a legszebb szavakban 
emlékeztek meg az egyesület működéséről. Egyesületünk mű- 
ködésével elismerésre nyert kifejezést abban a tényben is, 
hogy a magyar kormány működésünket méltányolva, tetemes 
évi segéllyel járul múzeumunk gyarapításához. Szabadjon még 
talán nemzeti szempontból kiemelnem azt a körülményt is, 
hogy egyesületünk, melynek a régi időben német volt a nyelve, 
az évek folyamán teljesen megmagyarosodott, úgy rövid váz- 
latban képét nyújtottam azon haladásnak, melyet egyesületünk 
