1911. évi junius hó 19-éről. 
95 
dekadencia állott be, mely, bár másutt is mutatkozik, a mi 
esetünkben alig magyarázható. Talán abban van a tünemény- 
nek az oka, hogy lekötjük magunkat az önző, csakis az anya- 
giakkal törődő egoizmussal, melynek folytán ellankad minden 
nemesebb felpezsdülésünk és magasabbra való törekvésünk. 
Szomorú napok ezek az egész orvosi rendre, mely nem akar 
tömörülni, nem becsüljük meg a körünkben lefolyó szellemi 
munkát, mely ha nem is lehet epohális, de legalább olyan, 
hogy általa az orvosi általános színvonalon igyekszünk maradni. 
Minden előadó bizonyára hosszabb és fáradságos tanulmányok 
leszűrt tanulságait tárja fel nekünk, de mi nem akarjuk azokat 
meghallgatni, fogékonyak nem vagyunk azok iránt. Egymást 
megismerni nem akarjuk, hanem kasztrendszert élünk, mely 
mellett csakis személyes kérdések és egyéni pikantériák szá- 
mithatnak fogékony telkekre. 
Egy nagy orvosi épület megteremtéséhez pedig feltétlenül 
szükséges, hogy minden egyes kartárs egy porszemmel, egy 
felvetett eszmével, egy téglával legalább hozzájáruljon. Az orvosi 
előadások száma nagy mértékben megcsappant. Főleg a fiatal 
orvosi generációt kell sajnos azzal vádolnia, hogy erősen kriti- 
zál, de a maga részéről a szellemi munkától teljesen vissza- 
vonul. Kölcsönös egyetértés, kartársi becsülés és morális elis- 
merés az előadó urakkal szemben volnának azon tényezők, 
melyek egy üdvösebb egyleti élet felé vezetnének. A régebbi 
társas élet körünkből teljesen kiveszett, a társas vacsorák 
egészen megszűntek, pedig a fehér asztal legalkalmasabb esz- 
köze a félreértések kimagyarázására és elsimítására. Romlott 
szellem, minden őszinteség és kartársi kölcsönös becsülés nél- 
kül honosodott meg körünkben minden szeretet nélkül. A tes- 
pedt szellem helyett új lelkesedésre volna szükségünk. Köszö- 
netét mondva úgy a személye, mint tiszttársai iránt eddig nyil- 
vánított bizalomért, lemond eddig viselt elnöki állásáról a 
tisztikarral együtt azon forró óhajtással, hogy bár akadna oly 
vezérlő egyéniség, kiben a közbizalom összpontosulna s a ki 
győzelemre vihetné az egyesület zászlaját. 
Ezek után az elnöki széket, mint korelnök dr. Tauscher 
Béla, udvari tanácsos foglalja el. A megújított általános tisztújí- 
tás eredménye a következő: 
