Az orvosi továbbképzés Magyarországon. 
103 
nek“ egy képviselője, továbbá a budapesti poliklinikai egyesület, 
az országos orvosszövetség és a magyar orvosi lapok szindiká- 
tusának egy-egy képviselője és végül a központi bizottságba 
beolvadt szünidei orvosi kurzus egy delegáltja. A bizottság 
tagjainak megbizatása öt évre szól. 
Ezen bizottság 1910. november hó 30-án Zichy János 
gróf vallás- és közoktatásügyi miniszter elnöklésével tartotta 
első teljes ülését. A miniszter a következő beszéddel nyitotta 
meg az ülést: 
„Örömömre szolgál, hogy az orvosi továbbképzés központi 
bizottságának első teljes ülését megnyithatom. Köszönetét mon- 
dok a hatóságoknak és testületeknek, hogy delegátusokat kül- 
döttek, s önöknek, hogy megjelentek s ezzel dokumentálják, 
hogy minden illetékes tényező az orvosok továbbképzését köz- 
ügynek tekinti. Az orvosi tudományok folytonos fejlődése s 
joggal mondhatjuk forrongása kívánatossá, sőt szükségessé teszi, 
hogy az orvosoknak az egyetemekről távozásuk után is mód- 
juk és alkalmuk legyen ismereteik mélyítésére és kiegészítésére. 
Az önök hivatása lesz, hogy a továbbképzést irányítsák. 
Ürömmel látom, hogy az állami és törvényhatósági kórházak 
képviselői is készségesen résztvesznek munkánkban s ezzel 
lehetővé teszik a továbbképzés olyan szükséges decentralizálá- 
sát. Csakis ezen módon sikerülhet, hogy az orvosok ismeretei- 
ket kibővíthetik, a nélkül, hogy hivatásuk gyakorlását meg 
kellene szakitaniok. 
Nagyon örvendetes, hogy a központi bizottság a katona- 
orvosok továbbképzését is programmjába vette. Háborúban és 
békében egyaránt fontos, hogy a nemzet színe virágját beteg- 
ségében, sebesüléseiben a tudomány magaslatán álló orvosi 
kar gyógyítsa. Sokféle feladat áll önök előtt. Ezek megoldására 
anyagi eszközök is szükségesek. Ezért tárcám költségvetésében 
máris gondoskodtam egy szerény összegről; reményiem, hogy 
ezt a következő években felemelhetem. Ezenkívül a néhai Sze- 
lényi Lajos-féle alapítvány kamatainak egy részét is e feladat 
rendelkezésére bocsátom.‘' 
A miniszter beszédében még kiemeli, hogy nagyon kívá- 
natosnak tartja, hogy törvényhatóságok és testületek, úgy, amint 
azt egyesek dicséretre méltó módon máris megtették, orvo- 
