4 
Dr. Dobrovits Mátyás. 
fejlődésnek induló magyar orvosi ludományt nem igen 
ismerték, a hazai tudománynak életrevalóságát bizo- 
nyítsa és annak elismerést szerezzen. Hogy ez sikerült 
neki, annak tanúbizonysága egyleti életünk utolsó év- 
tizedei és azért nem csak mi álllunk könnytelt szemekkel 
ravatalánál, hanem velünk sírt a budapesti alma mater, 
a magyar tudomány, a Haza. 
Orvosi pályájának kezdete, mint mindnyájunké a 
kik kortársai voltak, a természettudományok és igy az 
orvostannak is legdicsöbb korszakába esett. A szellemek 
forrtak, sohse remélt uj felfedezések, uj eszmék végtelen 
sora hevítette a tudománnyal foglalkozók agyát. Sohse 
látott nagy száma a nagy elméknek tűnt fel egyszerre 
sok évtizedes munkájuk dicső eredményével a labora- 
tóriumok sötét magányából. Érzéki szerveink kivált 
látásunk a mikroszkóp bámulatos kialakulása által 
ezerszeresen élesebben működtek. A nap fehér fényét a 
színek legvégsőbb káprázatos sugaraiba elemezték. Egy 
eddig láthatatlan tömege a magasabb organikus élet 
megsemmisítésére törő szervezeteknek — a baktéri- 
umok — egyszerre láthatóvá, foghatóvá, minden tulaj- 
donságaiban ismertté lett és velük szemben egy ádáz 
élethalát harcnak haditerve készült. Az emberiség leg- 
nagyobb jótevői geniális felfedezésükkel mindenünnen 
boldogították a szegény, betegségektől sanyargatott 
emberségét. Igazán öröm volt ezen korszaknak kó- 
válygó alakulásaiból az igazság tiszta ércfényének fel- 
tűnését szemlélni, ezen korszaknak izgalmaiban részt 
venni. Woehler, Wallace, Darvin, Semmelweisz, Lister, 
Pasteur, Koch, Helmholtz, Maier, Rokitansky, Hrücke 
Behring és káptalan lenne annak feje ki mind e nagyok- 
nak nevét tudná felsorolni, alapvető munkáikkal má- 
morban tartották az előre törekvő tudósokat. A chemia, 
