1912. évi december 27-érőI. 
47 
Az orvosi tömeges felfedezések ismertetésében is ő volt egyik 
hathatós irányitója az egyleti életnek. Ily korszakot alkotó, 
termékeny és vezető munkásság által az ünnepelt valóban 
mindnyájunk őszinte háláját és meleg elismerését érdemelte 
ki, miért is elnök következő indítványt tesz : 
„Mondja ki az orvosi egyesület határozatilag, hogy dr. 
Pávai Vájná Gábort a mai ünnepélyes alkalomból szivének 
egész melegével üdvözli, elismerését, ragaszkodását és háláját 
fejezi ki hervadhatatlan érdemeiért és kéri Ö Nagyságát, hogy 
továbbra is támogasson bennünket egyleti, tudományos műkö- 
désünkben. Ezen harmincéves fényes működés érdemei pedig 
tündöklő formában orvosi évkönyvünk lapjain jegyzőkönyvi 
köszönet alakjában örökittessenek meg.‘‘ — (Általános éljenzés.) 
Dr. Pávai Vájná Gábor elnök úrnak imént elhangzott, 
gyönyörű, elismerő beszédére válaszolva következőket mondja; 
„Megvailja, hogy valósággal meg van hatva a hálának ily 
kedves és impozáns módon való megnyilatkozása által, annál 
is inkább, mert sejtelme sem volt, hogy a mai nap ily kedves, 
felejthetetlen emlékkel fog reá vonatkozólag lezáródni. A 
villanyosság és gőz századában, úgy gondolta legalább eddig, 
gyorsan felejtenek az emberek és ime most látja csak, hogy 
a valódi érdem előtt nem marad el az elismerés. A kartársak 
e meleg elismerésében látja munkálkodásának legszebb, leg- 
becsesebb elismerését. Jól tudja és beismeri, hogy ő annak 
idején mint idegen elem idegen talajba került, de ennek 
dacára sikerült az átültetés. Sok küzdelem után a jég megtört 
és megtámadtatás ellen a rendtársak szeretete és jóleső ragasz- 
kodása az egyesület körében oly sáncot teremtett, melyen az 
f 
ellenséges hullámok megtörtek. Úgy véli, hogy hűségesen ki- 
tartott azon eszmék szolgálatában, melyeket harminc év előtt 
magának vallott, látja, hogy nem hiába működött, mert már 
joggal mondhatja: „Bocsásd el Uram a Te szolgádat, mert 
eleget fáradtam, eleget tettem." Több elismerése az embernek 
nem igen lehet, mintha az ellensége is azt mondja: igaz nem 
vagyunk egy véleményen, nem is egy pártban, de a mit tett, 
azt derekasan tette. 
Nagy hálára van lekötelezve kivált dr. Dobrovits barát- 
jának, kinek a mai ünnepély rendezését köszönheti, de hálás 
