Jungfraii. 
(4166 m.) 
Df. Jankovics Marcellnek „Az Alpesek“ című nagy művéből. 
Megjelent Budapesten, Hornyánszky Viktor csász. és királyi udvari könyv- 
nyomdájában. (Egy arcképpel és szerző eredeti felvételei után készült 
131 képpel.) 
A szerző szives engedélyével e füzetben 8 képet mulatunk be. 
A nap aranysugarába szerelném mártani toliamat és patyo- 
latra írnék. Összeszedném szívem minden bámulatát, szeretetét 
és hódolatát. Csak így tudnám megrajzolni annak a hegynek 
ragyogó fehér alakját, melynek nevét egész Európában igazán 
minden gyermek ismeri. 
Es a bérchez méltó a név, mely minden szépnek, a 
tisztának, a nemesnek, a szeplőtelen fehérnek eszményi fogal- 
mát jelenti és a névhez méltó a bérez, mert kőszívben és 
jégvállakon bár, de magán hordja mindazt a tüneményes ékes- 
séget, melyet a képzelet a nevéhez fűz. Nem, még messze 
fölülmúlja a legmerészebb és a leggyöngédebb képzeletet is. 
Van-e egyhamar ember, ki ne ismerne valami képet, 
melynek hátterében három óriás ezüsthegy magaslik ki ; elő- 
terében pedig karcsú jegenyefenyvek árnyékában kolompos 
gúlák legelésznek. Emlékezetből ismeri mindenki. Ez Európa 
legszebb jégpoézise: az Eiger, Mönch és Jungfrau a Wengern- 
alpról. 
Jól emlékszem, mikor pirkadt lelkemben az első ábrándos 
szerelem a »Jungfrau« iránt. Nem akkor, midőn mint kis isko- 
lásfiú a földrajz száraz adathalmazában először tanultam varázs- 
latos nevét. A német klasszikusokat olvastuk és Schiller Teli 
Vilmosát elemeztük. Ellenállhatatlan vágy fogott el, utánozni 
a fiatal Melchthal Arnoldot, ki »a zsarnokot követni akarja 
