102 
Szemelvények. 
nem megfélemlítő, hanem a kedélyt megnyugtató, veszélyeik 
nem megsemmisítők, hanem életörömet keltők és a hideg 
elhagyatottságukban sem állunk magánosán ott, hol időtlen idők 
művészetének legszebb alkotásai vesznek bennünket körül. 
Ezért kellett e cél elérésében Jankovicsnak a szubjektív 
irányt választania, mert az ő könyvének hivatása több mint az 
útmutatás vagy a gyönyörködtetés. 0 apostolnak volt hivatva, 
ő téríteni akart. Igaz hogy leírásai mind külföldre vezetnek s 
a külföldnek csodáit tárják elénk, de éppen ezzel egy még nem 
sejtett új gyönyörűséget adott, egy oly világot nyitott meg 
előttünk, mely a nyugat művelt nemzeteinek közös kincse, mely 
bár külföldre is vinné a magyar pénzt, de ez busásan meg- 
térülne a hazahozott erkölcsi tökében. 
Annak, ki magának ily úttörő szerepet kér, annak el 
kellett érnie hivatása teljes magaslatát, — aki meggyőzően 
akarja ecsetelni a hegyvilágnak nagyszerűségét, az csak oly 
egyéniség lehet, kinek gondolatai, eszméi mérkőznek a hegyek 
fenségével s magasan szárnyalnak, mintha belőlük a néma 
hegyeknek lelke szólna. Épp ezek a gondolatok azok, melyek 
leírásainak súlyt adnak s emelik értékét a tetteknek, melyek 
feltétlenül komoly, ha nem is rendkívüli vállalkozások voltak. 
Kinek kebelében ily szent érzelmek, ily magasztos eszmék 
lakoznak, kinek ajkának költői báj adatott, vigye azt a világ 
elé: hadd ossza el a kincset a mi magyar nemzetünknek, 
melynél szegényebb e kerek világon bizony nincsen. Futólagos 
silány élvezetei közt hol akad mély és maradandó. Ne vessétek 
hát ekkor a szemére a magyar költőnek, hogy érezni tudott, 
hogy van meleg szive. Nem hideg logikával térítettek az apos- 
tolok; emelkedésnélküli irály nem szerez hívőket a hegyeknek. 
Száraz leírás elvezet tán a hegyek között, de nem mutat 
utat fel a magasba, a hegyek közé. 
Mi, kik belemélyedtünk annak remekeibe, amit a külföldi 
klasszikus alpin irodalom alkotott, még ennek olvasása közben 
sem feledkezhetünk meg soha Jankovicsról. Hisz rejtenek az ő 
leírá.sai valamit, mit sehol egyebütt fellelni nem tudunk. Mert 
bármint is ragyogjon Lammer tolla, hozza le a Montblanc 
havának ragyogását Durier és legyen páratlanul nemes Rey, 
