De biennorrhoea infantum. 
A pozsonyi orvos-természettudómányi egyesület orvosi szakosztályának 1896. 
november hó 18-án tartott ülésén előadta Dr. Dohrovits Mátyás, orsz. 
kórházi elsödorvos. 
Az utolsó időben egymásután több kisebb-nagyobb gyer- 
mek jött kezelésem alá, ki gonorrhoeában szenvedett. Mint- 
hogy a kórelőzményi adatok kiderítették, hogy a baj több- 
nyire már huzamosbb ideig tartott, sőt előzőleg orvosilag 
kezelve is volt, de mivel, a szülők bemondása szerint, az 
orvos könnyű bajnak vette és alig foglalkozott a gyermek- 
bajával, _ a kezelés azután ismét félbe maradt, ez a körülmény 
arra birt engem, hogy az igen lisztéit kartárs urak figyelmét 
ezen betegségre fordítsam és egyes kórtörténetek, valamint a 
ma már biztos alapon nyugvó Gonococcus elmélet alapján e 
betegség kezelésének komoly szükségét bizonyítsam. 
A mint az urak előtt ismeretes e század közepén külö 
nősen pedig azóta, hogy a blennorrhoeat mint venerikus bajt 
sikerült a syphilistől elválasztani, a klinikusok egy lépéssel 
tovább mentek és az addig az orvosi elméletben elismeit 
biennorrhoea metastasisokat is tagadásba vették és a kankót 
csak is helyi bajnak ismerték el, mely legfeljebb a nyák- 
hártya epithelialis rétegét érheti és ezen a felületen tovább 
is terjedhet de, általános, vagy az infektio helyével össze- 
függésben nem levő szervekre semmikép sem gyakorolhat, 
kórokozó hatást. — Ez volt nézete az u. n. uj bécsi iskolá- 
nak, ezt vallották Rokitansky, Skoda, Sigmund és az iskola 
többi herosai. A górcsői kutatás mind nagyobb kifejlődése a 
gonorrhoea ismeretében is új világot terjesztett és ma Neisser, 
Bum, Einger, Wertheim és sok más ép oly érdemes mint 
alapos búvár kutatásai és kisérletci a kankóra nézve úgy 
