— 137 — 
gondolkodás szabályait, ő adja nekünk a kutatás módszerét 
s a tudományos ismeretek rendszerét. 
Méltóztassanak tehát avval a gondolattal megbarátkozni, 
hogy nem szakember szól az elhúnytnak érdemeiről. 
* 
Wiedermann Károlylyal a hazai tauügy jeles 
veteránjainak egyik derék alakja távozott körünkből. Negy- 
ven évnél tovább dolgozott, fáradozott — serényen, kitar- 
tással a hazai közművelődés terén s annak felvirágozásán. 
Működésének köre a középiskola volt, az a tanító 
intézet, a mely a kultur-állam ama életében igen fontos 
tényező; — mert bátran állíthatjuk, hogy az államot a maga 
egészében, főleg a középiskola teszi azzá, a mi. 
A középiskola az általános miveltség iskolája, a mívelt 
osztály nevelő-intézete. 
A főiskolai tanuló itt nyeri tanulmányainak az alapját 
s erkölcsi képzettségének fundámentomát. 
Az életbe kilépő középiskolai abituriens itt kapja a 
megfelelő minősítvényt, mely szerint a társadalom hasznos 
tagjává válhat! k. 
Az ifjú itt tölti életének legszebb idejét, a 10 — 20 
közti éveit. 
A szellemi ember itt fejlődik hatalmasan. 
A lélek saját belső birtokához és eszméletében itt 
emelkedik. 
Az emlékező tehetség és a phantasia itt élesedik és 
élénkül. 
Az ember itt készül életének azon forduló pontjára, a 
hol az érzékileg szellemi élet egyensúlyának az időszaka 
kezdődik. 
Életkorunk haladtával legszívesebben emlékezünk vissza 
azon időre, a melyet a középiskola padjain töltöttünk. 
Nem csoda tehát, ha az állam és a társadalom a közép- 
iskolát különös figyelemre méltatja. 
Az állam, a hitfelekezetek, a községek versenyeztek és 
versenyeznek a középiskolák alapításában és fentartsásában. 
Ezt világosan látjuk itt Pozsonyban. 
