Halteiiyésztési viszonyaink mnltja és jelene. 
Irta; 
dr. Ortvay Tivadar. 
Nálunk a halászai terén, a mullhoz képest, nagy hanyatlás 
állott be az újabb századokban. Középkori okirataink hemzseg- 
nek a halászatra s haltenyésztésre vonatkozó adatoktól. Ezek- 
ből kitetszik, hogy népünk akkoriban nemcsak halászó, hanem 
haltenyésztő is volt. Nem volt uradalom, papi jószág, kolostor, 
melynek ne lett volna többrendbeli halastava.^) Némely egyházi 
testületnek oly nagy .számban, hogy egyik királyunk a feles- 
legeset azoktól elvétetni rendelte.®) Nagy előnyére volt a 
nemzetgazdaság ez ágának a felvirágoztatására, hogy hajdan 
az egyházi fegyelem szigorúbban lett megtartva, amennyiben az 
egyház által előirt sokszoros böjtöket nemcsak az egyházi, 
hanem a laikus világ is lelkiismeretesen megtartotta,^) meri arra 
nemc.sak egyházi, hanem világi törvények által is kötelezve 
volt.^) A nagy fogya.sztás nagy termelést követelt s így 
tényleg a nemzetgazdaságnak egy oly nagymérvű tevékeny- 
ségével találkozunk, mely meglepő. A fogyasztásról fogalmat 
alkothatunk magunknak, ha tekintetbe vesszük, hogy az 1138. 
*) A XlII-ik század végéig terjedők összegyüjtvék s közölvék : 
Magyarország régi viz rajza czimü müvünkben 1, 354 — 364. 
A nagyszámú adatokat 1. u. o. I, 359. 
*) Decrevimus piscinas monasteriis vei Ecclesiis datas, alias quidem 
reddere, séd necessarias quotidiano fratrum usui relinquere, nullás verő, 
nisi superlluas, auferre. De eret. Colom anni regis XVI. 
V. ö. Knauz : M a g y. Sió n VI, 177 — 194. 
®) így Sz. István tk. I, 10. 12. II, 9. Kálmáné I, 71. Sz. Lászlóé I, 
25. 31. 37. 38. A böjtnek befolyását a haltenyésztésre Horváth Mihály is 
említi. (Az ipar és keres k. tört. Magyarországban a 
k ö z é p k 0 r b a n. Közzétéve Kisebb i\I u n k á i-ban II, 32.) 
A* 
