Hallenyésztési viszonyaink múltja és jelene. 
7 
nézve az is nagyon jellemző, liogy míg iü a középkorban külön 
városrész, az Újváros, csupa halászokból állott^), ma 52 ezer 
lakóra felszaporodoU városunkban mindössze csak kél halász- 
mester és egy halárus űzi e nemzetgazdasági ipart.-) Volt idő, 
mikor maga a város is haltenyésztéssel foglalkozott s a hal- 
tarlók a városi árokban voltak elhelyezve.^) 
Mi idézte elő e rohamos hanyatlási Pozsonyban úgy 
mint az or.szágban átalán? Okúi emlegetik a folyószabályozást, 
a folyómenti gyárakat, az erdőpusztitást, a halászatban űzött 
rablórendszeri, a hajózási közlekedést és különösen a part- 
menti lánczhajózásl, a knbikgödröket, lecsapolásokat, a meg- 
változott gazdasági irányokat, a bérleti rendszer hiányait^), 
amint mindezek halapasztó befolyását tagadni nem is lehet, 
de másrészt ép oly igaz az is, hogy vizeink mai hal- 
szegénységének valódi főoka a haltenyésztés beszüntetése. 
Azt a példát, melyet Árpádkor! őseink adtak, utódaik még 
századokon át követték, amint azt a XV — XVI. százabeli ok- 
iratok, számkönyvek és codexek, főleg a Hyppolit-codexek 
igazolják.-'*) Volt tehát mindig hal bőségben, mert a nagy 
fogyasztás okozta pusztítást jóvá tette a mesterséges tenyésztés. 
Nem divott a rablórendszer, mert ha helyütt nem is bántak 
gazdaság.osan a halakkal, gondoskodtak a vizek kellő megnépe- 
sitéséről, teremtettek mesterséges ikrázási, költési helyeket. ADuna, 
Tisza, Dráva, Száva, Árva, Rába és egyéb folyóink s vizereink 
mentén halas után halas következett. Voltak magukban a folyó- 
*) Ortvay : P o z s. vár. t ö r t. II. I., 8. 
'^) Érdekesnek tartjuk itt felemlíteni, hogy a népmonda szerint 
II. Lajos alatt a nándorfejérvári őrség felmentésére 40 ezer halász úszott 
le Szegedről a Tiszán. (Ronbardi : Topographia 1718 évi kiad.) A 
40 szer nyilván nagyítás 4 ezer helyett. (Varga Ferencz: Szeged vár. 
tört. 1877. 1. köt. Századok XII, 281.) Ám e szám is mutatja, 
mennyire virágzott a liszamenti városban a halászat. II. Ulászló idejében 
Szegeden miidegy 3 ezer halász lakott s a fogott halak egy részét 1397-től 
kezdve tartozott a kir. kamara részére a város adóul beszolgáltatni. 
(Századok XII, 289.) 
®) Ortvay: Pozsony város tört. II. I., 108. 
■*) L. az országos halászati felügyelőség iratát: A halászati tár- 
sulatok feladata, szervezete és eszközei. Budapest 1895.1 — 9 II. 
Ezekről: b. Nyáry Albert a S z á z a d o k-ban IV, 358. 365. VI, 
300—302. 
