1898. évi január hó 19-éró'l. 
65 
ismertetett, liallgató.ságáná] élénk tetszést aratva és november ha- 
vában Dr. Pávay Gábor lagtársimk két előadásban egy igen 
fontos tárgyról értekezett: a tiiberknlosisról. Előadása népszerű 
volt és egyúttal azon tudományos színvonalon is állott, melyet 
nála már megszoktunk. Azt hiszem hogy a t. közgyűlés ér- 
zelmeit tolmácsolom, midőn nevezett tagtársainknak őszinte 
k()szönetünket nyilvánítom. Ugyanc.sak meg kell emlékeznem még 
Dr. Dobrovits Mátyásnak emlékbeszédéről is melyet néhai 
Dr. Barts József felelt tartott, és melylyel meleg szavakban 
áldozott azon kegyeletnek, melylyel elhunyt érdemei iránt tar- 
tozunk. 
Es ha már erről megemlékeztünk meg kell emlékeznem 
még arról a veszteségről is, mely egyesületünket az elmúlt 
esztendőben érte. Ligyanis Dr. Ruprecht Márton, egyike az 
egyesület legrégibb tagjainak és volt jegyzőjének elhunyt. 
Egyesületünk ügyeit mindig szivén hordta és nagy műveltsé- 
génél valamint kiváló orvosi ludoinányánál fogva az orvosi 
karnak egyik korifeusa volt. (3 külőndDen egyesületünk iránti 
érdeklődését még avval is kimutatta, hogy 4000 forintott ha- 
gyományozott egyesületünknek oly czélból, hogy annak kama- 
taiből helybeli orvosok özvegyei vagy árvái a kellő segélyben 
részesüljenek. — Jílhunyt lagtársunk humánus érzéseinek igy a 
legszebb emlékét önmaga hagyta maga után és a mi hivatásunk 
azt kegyelettel megőrizni. 
Jelentésemnek végére jutottam. Sajnálom, hogy különösen 
a tudományos működést illetőleg (inöknek ttibbet nem nyújt- 
hattam. De talán a természettudoinányok művelése is hasonlít 
a természet műveléséhez, mely nem inindig szokott egyforma 
sikerrel lenni. Hiszen lehet a gazda akármilyen szorgalmas, az 
időjárásban vagy egyéb körülményekben és vi.'^zonyokl)an lehet 
az oka annak, hogy a termés balul ül ki. Ilyen rósz termésünk 
volt nekünk is és talán nálunk is az idők járása az oka annak, 
az idők járása, mely csakis a materialistikus törekvéseknek 
kedvező és mely alatt, ideális czélok és törekvések lel nem 
virágozhatnak. — Ne várjuk meg a jobb időket tétlenül, mert 
ki tudja mikor kerül arra a sor, hanem vállvetve igyekezzünk 
azon, hogy egyesületünk élete ahhoz a termő földhöz hason- 
Orv. -Térni. -Tud. Egy. XIX. (uj föl. X.J Cl. jegyzőkönyvei;. 5 
