Ülési jegyzőkönyvek. 
UO 
öböl 69. sz. fok) felé tart. (A „ski“ 3 ineter hosszú és 1 arasznyi 
széles lábszán fából, mely nem könnyen törik és a havon való 
járást nagyon elősegíti. Jó skifutó óránként 20 — 30 km.-nyi 
utat tehet.) Nansennek kiindulási czélpontja gyanánt kap Dán 
lebegett szemei előtt. 
A napi sajtó Nansen tervét majdnem kivétel nélkül nevet- 
séges agyrémnek tartotta, mindamellett 40 kérvény érkezett 
hozza oly egyénektől, kik hajlandók voltak őt ezen veszélyes 
utján elkísérni. Nansen a következőket választotta ki : 
S V e d r u p Ottó, hajóskapitányt, Dietrichson Olaf, századost 
és K r i s t i a n s e n Trana parasztlegényt Norvégiából, továbbá 
B a 1 1 o Sámuel íinnmarki lappot és R a v n a Öle, lapplandi 
hegymászót. 
Az expeditió junius 4-én indult el Islandból „Jason“ nevű 
fókavadászó hajón és már 5-én úszó jéghegyekkel találkozott, 
melyekkel folytonosan küzdve, julius 16-án kap Dán közelébe 
ért. Azonban az expeditió csak julius 17-én hagyta el „Jason“-t 
és pedig 2 ladikon. A kis társaság azonnal nagy viharokkal küzdve 
és jégtábláról jégtáblára szállva, bátran tovább haladt, de a jég- 
áram kérlelhetetlenül dél felé sodorta őket. Sorsuk csak julius 
29-én jobbra fordult, midőn váratlanul Kudtlek kősziget mellett 
(61 Va sz. foknál) Grönland partjait elérték és nagy örömmel a 
száraz földre szálltak. Mivel azonban Nansen szándéka az volt, 
hogy a 66-ik szélességi fokot elérje és kap Dan-nál szálljon ki, 
az expeditónak újra partok közelében felfelé kellett haladnia. 
Még aznap a mérföldnyi szélés, isszonyú magas jégfalakkal 
borított s igen veszedelmes Puisortok glecser alatt vonultak el 
és kap „Bille“-nél eszkimókkal találkoztak. Itt letelepedtek és 
másnap, miután az eszkimók szokásaival és családi-élettel meg- 
smerkedtek, útjokat észak-felé folytatták. Olykor kisebb, de 
többnyire nagyobb távolságban a partoktól haladva, a jéggel 
folytonosan küzdeniök kellett. Augusztus 6-án Singiartuariik 
szigethez értek, hol újra egy csapat dél-felé haladó eszkimóval 
találkoztak, de csak augusztus 10-én léptek Umivik öbölben 
végképen a száraz földre. Itten 5 napig kellett vesztegelniök, 
részint hogy kipihenjék magukat, részint pedig hogy meg- 
rongyolódott holmijokat rendbeszedjék, de főképen azért, hogy 
Nansen és Svedrup a kellő utat a hómezök felé megtalálhassa. 
