1900. évi október 15-éről. 
93 
Grönland a jobb idők történetét. A fossd növények több mint 
600 külömbözö s eddig talált családja bizonyítja, hogy Grön- 
landnak állandó középhőmérséke + 20 C fokra tehető, holott 
a mai középhőmérsék alig éri el — 10 C fokot. Ma Grönland- 
ban egyetlenegy fa sem található, holott valaha még a 82-ik 
szélességi fok alatt is bükkfa-, gesztenye-, hárs- és platánfa- 
erdők léteztek. De sok észlelet még a mellett is tanúskodik, 
hogy Grönlandban nemcsak egy, hanem több meleg és több 
hideg korszak felváltva uralkodott; sőt vannak jelek, melyek 
határozottan azt bizonyítják, hogy Grönlandban valaha még 
zordabb idők és hatalmasabb jégkorszakok voltak, mint a mai. 
A legmagasabb parti hegyek ormain a súroló jégáramok nyomai 
mindenütt észlelhetők, holott ma ezen hegyek nincsenek állandóan 
hóval beborítva és nem fekszenek glecserek alatt. Á felsorolt 
nagy változások előidézése tárgyában sok és különféle elmélet 
állíttatott fel, de legvalószínűbb az, hogy Földünk tengelye időről- 
időre nagyobb eltéréseket szenved s hogy a pólusok nem 
állandó pontok. . Ha ez áll, akkor Földünk tengelyének 20 — 30 
fokkal ferdébb helyzetbe kellene jutnia, mint ez jelenleg van. 
A mai csillagászat ezen elméletet támogatja, mivel kiderítette, 
hogy a Föld tengelyének félévi eltólodása majdnem másod- 
perezre tehető. Ha ezen észleletek eléggé pontosak, akkor a fentebb 
jelzett korszakok előidézéséhez 100,000 esztendő elegendő volna. 
Nansen kiderítette, hogy Grönland belseje egyetlenegy és 
teljesen összefüggő hólepel alatt fekszik, hogy egész területén 
nincsenek oasok, melyek hómentesek volnának és hogy a 
nunatakok (hóból kiálló hegycsúcsok) a partoktól csak 52 km-nyi 
távolságig észlelhetők. 
Nagyon valószínű, hogy hasonló viszonyok uralkodnak 
egész Grönlandban és hogy a hatalmas hóréteg a 75-ik széles- 
ségi foknál legalább is oly magas, mint a 64-ik fok körül. Az 
Upernivik glecser a 73-ik foknál torkol a tengerbe és pedig 
30 méternyi napi sebességgel. Irtózatos nyomásnak következ- 
ménye az! Grönland nyugati, de különösen keleti partjain 
tömérdek úszó hegy és jégtábla szüntelenül zajlik dél-felé. 
Isszonyú tömegek azok, melyek evidens módon bizonyítják, 
hogy az egész jégmező egy összefüggő egészet képez, melynek 
középmagassága 3000 méterre tehető. 
