76 
í'lési jegyzőkönyvek. 
Mind ezt csak azért hozom fel, mert társulatunkban is 
az orvosi tudomány a természettudományokkal szövetkezetre 
lépett s nézetem szerint kivánatos, hogy ezen frigy tovább is 
fennálljon. Nem azért, hogy valami uj és nagy felfedezését 
várnék ezen szövetkezettől — arra társulatunk gyenge szer- 
vezete nem jogosít — , de főleg azért, hogy a természettudományt 
mivelők és az orvosok érintkezésbe legyenek s oda töre- 
kedjenek, hogy a haladó tudomány niveauján maradjanak. 
S így azon pontra jutottam, melyet beszédem főtartalmá- 
nak tekintem, t. i. azon kérelemre, hogy tisztelt tagtársaink ne 
hagyják cserbe ezen szerény társulatot, mely ha nem nagyot 
teremt is, de üdvös működést csak akkor fejthet ki, ha nagyobb 
száma tagtársainak meg van győződve a haladás fontosságáról 
s azon kötelességérzettől át van hatva, hogy telhető módon azt 
előmozdítsa. 
Most már felkérem az egyleti tisztviselő urakat szíves- 
kedjenek évi jelentéseiket előadni. Egyszersmind magam s az 
összes tisztviselők működési ideje véget érvén, felkérem a tisz- 
telt közgyűlést, szíveskedjék lemondásunkat tudomásul venni 
s uj tiszti kart választani. Egyszersmind határozottan kérem 
a t. közgyűlést, szíveskedjék helyettem egy fiatal erőt válasz- 
tani, mely több eredménnyel elnökölliet, mint én. 
d'itkár felolvassa következő jelentését: 
Tisztelt közgyűlés! 
Idei jelentésemet nagyobb megnyugvással terjesztem a 
t. közgyűlés elé, mivel hiányozni fog belőle az a már már 
unottnak feltüntető hang, melylyel minden évben a tevékeny- 
ségnek ama hiányáról kellett panaszkodnom, mely egyesüle- 
tünk életében bizonyos stagnálást jelentett. Pedig épen a ter- 
mészet törvényeiből merítjük azt a tapasztalatot, hogy nyugvás 
a természetben annyi mint a halál és a mozgás és a haladás 
az élet. Ilyen haladásról tehetek jelentést, midőn a múlt évi 
működésünkről beszámolok és itt ismét csak — nyíltan be- 
vallom — mesterünknek Dr. Kornhuber András udvari tanácsos 
úrnak, az ő erkölcsi és anyagi támogatásának köszönhetjük, 
hogy tevékeny.ségünk annyira sikeres volt. Eltekintve attól, 
hogy mint később látni fogjuk, szaküléseinket gyakrabban tar- 
