Vadászati culturkép Pozsonymegye hajdanából és jelenéből. 
5 
iáncz asszonyi, a vadászat férfias foglalkozás, ő minden egyéb 
gyönyört nélkülözhetne, csak a vadászit nein.^) Hirneves az a 
vadászati könyv, melyet I. Miksa császár unokájának a későbbi 
magyar király I. Ferdinándnak oktatására irt. Abban az apo- 
lógiában, melyet Patrícius Ferencz a vadászatról irt, a kornak 
a legnemesebb sport iránt való rajongása tükröződik vissza.*'') 
Oláh Miklós érsek és történetiró II. Lajosról és nejéről, Mária 
királynőről mondja, hogy nehéz országos ügyek által elnyomott 
lelkűket felüdítendők, a vadban dúslakodó Csepel szigeten va- 
dászgatíak és madarászkodtak.^) 
Sőt hogy a vadászati szenvedély mekkora arányokat 
öltött, nyilvánvaló abból, hogy az magán a szerzetes és világi 
papságon is annyira erőt vett, hogy az ezen különben is a 
canonjog tilalmaiba ütköző s irregularitást maga után vonó 
véres sport üzése neki zsinatilag lett eltiltva. Aki szerzetest 
vadászaton talált, azt az 1279. évi budai zsinat felhatalmazta, 
hogy tőle vadászebét s sólymát büntetlenül elveheti.'*) El- 
lenben a világi papságot, nevezetesen az esztergomi káptalan 
tagjait illetőleg az 1397. évi egyházi látogatás intézkedik. Sze- 
rinte a káptalani urak közt némelyek, kivált az ifjabbak va- 
dász- és nyulázó ebeket tartanak s azokkal nem 
csekély károkat okoznak a szőlőkben, azért is nagy lárma tá- 
mad ellenök a városi polgárok s azután a szölöművesek részé- 
ről.^) A visitatió elrendeli, hogy az ilyenek, bármely rangban 
’) Venatio, inquit Alberlus Imperator, exercituatio virilis est, sál- 
tatio muliebris, seque voluptate quavis alia carere posse, venatione non 
posse. Ezt Írja a cs'ászáról Frischlein Nikodém: Facetiae selectiores. 
Strassburg IGüO. 125 1. 
-) De Regno etRegis institutione Lib. III. cap. 6. de vena- 
tione. 
Quae sola et Ludovico II. regi, et Máriáé reginae, Principibus 
meis tam in venationibus, et aucupiis, quam aliis rebus, 
animum recreantibus, dum nonnunquam ab aliis absoluti gravioribus 
negotiis, animi gratia eo diuertere, magnum amoenumque praebuit oble- 
ctamentum. (Hungária cap. IV. p. 7.) 
‘‘) Si quis religiosus inuentus fuerit cum canibus et auibus 
u e n a t 0 r i i s, cuicunque occupanti conceduntur a nobis. (C o n s t i t u t i- 
ones Synodus Budensis 66 p. Endlichernél: M o n. A r p ad 598 1.) 
Item quia contingit ut aliqui ex dominis de capitulo juniores 
maximé, delectantes tenere canes venaticos al leporarios et cum illis in 
