1904. évi május IG-áról. 
143 
tárosnak választották meg Mergl Károly népiskolai tanitót. Ezután 
dr. Ortvay Tivadar ismét elfoglalván az elnöki széket a maga vala- 
mint tiszttársai nevében megköszönte az újból nyilvánult bizalmat. 
7. Ezután Dr. Kováts Ferenc jogakadémiai tanár meg- 
tartja előadásait a primitiv népek halandóságáról. 
Mindenekelőtt megemlékszik azon befolyásról, amelyet a ter- 
mészettudományok közelmúlt haladása a szellemi életre tett. 
Sok az ű. n. szellemi tudományok körébe tartozó probléma, 
új és meglepő megoldást nyert azáltal, hogy ezen tudományok 
vizsgálódási körében befogadták a természettudományi kutatás 
módszereit. Darwin, S p e n c e r, H a e c k e 1, W u n d t, 
V i r c h 0 w és mások egészen új irányba terelték a szellemi, 
különösen a társadalmi tudományok vizsgálódásait. A társadalom- 
történet terén tán legkésőbben, de annál alaposabban jött létre 
azon nézetforradalom, amelyet a természettudományi felfogás 
kiterjesztése eredményezett. Különösen kitetszik az a társadalom 
őstörténetének újabb mívelésénél, a hol párhuzamosan kezdték 
értékesíteni azon tanulságokat; amelyeket egyrészről az archaeo- 
logia és a művelődéstörténet, másrészről pedig az összehasonlító 
ethnografia, az anthropologia és demográfia nyújtottak. 
Az emberi társadalom őstörténelmének egyik fontos alap- 
problémája az östársadalmak halandósága. Ennek megítélésére 
azonban az archaeologia és a művelődéstörténet épen semmi 
anyagot sem szolgáltat, s ezért kizárólag azon adatokra kell 
támaszkodnunk, amelyeket a jelenkorban élő primitiv vagy 
ösriépekről gyűjthetünk. Ez adatok első sorban természettudo- 
mányi jellegűek. A társadalomtörténet művelői a természet- 
tudományok búváraitól kapják azokat, de szintén nem oly 
bőségesen, oly kifogástalan megbizhatósággal, amint azok pél- 
dául a modern kulturnépek halandóságának megítélésére 
rendelkezésünkre állanak. Nagyobbára csak az általános ténye- 
zőket fedezhetjük fel, amelyek a halandóság mérvét befolyá- 
solják. Ezen tényezők két csoportba oszthatók. Az első csoportba 
utaljuk azokat, amelyek folytán a primitiv társadalmak tagjai 
céltudatosan elpusztíttatnak. Ide sorolandó 1. a gyermekülés 
szokása, amely igen sok primitiv népnél figyelhető meg (gyer- 
mekek elhagyása, kivetése, vagy éppenséggel megöletése), — 
2. az aggok és betegek elhagyása, mint szintén igen elterjedt 
