6 ; 
der paa Tversnit strrix træder i Øinene, Paa den 
ventrale Side er der en temmelig betydelig longitudinal 
Indsænkning, Længdefure, om man vil et Slags sulcus 
longitudinalis ventralis, paa Dorsalsiden er der derimod 
intet Spor at mærke til nogen P'ure. 
Rummet mellem Centralkanalen og den ventrale 
Længdefure er udfyldt med en betydelig, udpræget 
fibrillær Bindevævsmasse, hvori Pdbrillerne fra hver Side 
krydser hinanden og ialfald for en overveiende Del 
staar i Forbindelse med pia mater paa begge Sider af 
Længdefuren; en lignende Masse har Ahlborn ogsaa 
beskrevet hos Petromyzon. Fibrillerne i denne Masse 
er dels Udløbere fra Centralkanalens Epithelceller dels 
Udløbere fra Celler beliggende udenom i disse i den 
graa Substans (se herom senere). Paa den dorsafe 
Side strækker sig et smalt Septum af fibrillært Væv 
fra Centralkanalen til pia mater. Fibrillerne i dette 
Septum udgjøres ialfald for en hovedsagelig Del af Ud- 
løbere kommende fra Kanalens Epithelceller og fra 
omkringliggende Celler. Ved disse to Septa eller fi- 
brillære Masser blir altsaa Rygmarven delt i to laterale 
symmetriske Dele. 
Den graa Substans. Der er en tydelig Adskil- 
lelse mellem den graa og den hvide Substans. Den 
første har paa Tversnit en bred og fladtrykt P'orm sva- 
rende til Rygmarvens ydre Form. Pm Adskillelse al 
fordre og bagre Form er vanskelig at iagttage, og 
deres virkelige Tilstedeværelse kan først ved nøiagtigere 
Undersøgelse godtgjøres. Hos Petromyzon har Ahlborn 
ikke kunnet paavise de bagre Horn. Hos Myxine har dette 
været mig mulig, idet jeg ved forskjellige Farvemethoder 
harkunnet forfølge Forløbet af en større Del af de Pdbril- 
ler, der gaar til de bagre Nerverødder, lige fra i Nærhe- 
den af den graa Substans (se herom senere) ; det viser sig 
5 * 
