68 
deraf tydelig, at de to smaa »Horn«, som Ahlborii 
ogsaa har iagttaget hos Petromyzon og som ligger et 
paa hver Side tæt ved det ovenfor omtalte Septum, 
der afgaar dorsalt fra Centralkanalen, i Virkeligheden 
svarer til en Del af de bagre Horn hos høiere Hvir- 
veldyr, idet den største Del af de til bagre Rødder 
gaaende Fibriller altid kunde sees at komme fra den 
hvide Substans i Nærheden af disse smaa Horn eller 
de paa ydre Side nærmest liggende Dele af den graa 
Substans, undtagelsesvis har jeg endog kunnet forfølge 
Fibriller lige fra de smaa Horn (sandsynligvis udsprin- 
gende direkte fra Celler her) og lige til de bagre Rødder. 
Ved de fordre Nerverødder har jeg hyppig kunnet 
forfølge Fibrillerne lige fra de ventrale ydre Dele af 
den graa Substans; hvormeget af de ydre Dele der 
skal henregnes til de fordre Horn, ser jeg mig endnu 
ikke istand til at afgjøre. 
Gangliecellerne i den graa Substans kan ligesom 
hos Petromyzon være af yderst forskjellig Størrelse. 
Der er enkelte, der især træder i Øinene ved sin paa- 
faldende Størrelse, de er kun faa i Antal og er regel- 
mæssig beliggende i den ydre mer laterale Del af den 
graa Substans, det vil altsaa sige, væsentlig i den Del, 
der nærmest maa henregnes til det fordre Horn. 
Disse Celler med deres Udløbere farves almindelig meget 
stærkt især af forskjellige Anilinfarver (Syrefuchsin, Ni- 
grosin, Safranin etc). De mindre Celler er af en noget 
varierende Størrelse, de er udbredt gjennem hele den 
graa Substans, talrigst optræder de i dennes midtre 
Dele og de Dele, der altsaa skulde opfattes som hen- 
hørende til de bagre Horn. Disse Celler med deres 
Udløbere farves almindelig mindre stærkt af Tinktions- 
vædsker. At opfatte denne forskjellige Farvereaktion 
som antydende en konstant Forskjel i fysiologisk Hen- 
