41 
ved sine veltegnede Mønstre som ved den omhygge- 
lige og kunstfærdige Udførelse. De to største af 
mægtige Dimensioner ere dækkede med overordentlig 
rige, tætte, baandformede Ormeslyngninger og Blad- 
ornamenter, der ved Basis afsluttes med Slyngninger 
mellem to rette parallele Tværbaand. Begge har des- 
værre mistet sine Halvsøiler. De andre sex og især 
de fire har mere udprægede Drageslyngninger i et 
eiendommeligt aabent Mønster, der er usædvanlig dybt 
udskaaret. Paa disse sex er ogsaa Dørposternes Søi- 
ler bevarede, hvilket vistnok alene skyldes den Om- 
stændighed, at Tønjumkirken nedblæste netop samme 
Aar som Grue Kirke brændte. Efter dette sidste 
Ulykkestilfælde udkom den bekjendte Forordning, at 
alle Kirkedøre skulde gaa udad, og for at kunne efter- 
komme denne Ordre har man i næsten alle vore gamle 
Kirker paa den hensynsløseste Maade skamhugget de 
forsirede Dørindfatninger. 
Paa Tonjumportalerne er især den ene Dørpost 
mærkelig ved, at Kapitælet er udskaaret i P^orm af et 
kronet Mandshoved, medens Søilen selv er dækket 
med en hel Række af lignende kronede Hoveder eller 
Ansigtsmasker. 
Ligesom Stavekirkerne ved sin Construction og 
eiendommelige Udsmykning ubetinget er det mærke- 
ligste og mest fuldkomne, vort Folk har frembragt af 
national Kunst, saaledes er Tonjumportalerne ubetale- 
lige Prøver paa vor nationale Ornamentik i den ældre 
Middelalder. Af dette Slags kulturhistoriske Minder 
er desværre altfor meget gaaet tabt, men derfor er 
Tilfredsstillelsen ogsaa stor, hvergang det lykkes at 
redde nogle af de faa endnu bevarede Rester. 
Foruden de otte Portalplanker erhvervedes to af 
de gamle Døre, hvoraf den ene har det oprinde- 
lige Faas. Til samme Dør hører den i Urda beskrevne 
