38 
Ifølge Ynglingasaga havde de hedenske Nordmænd 
den Tro: at hvad som medgaves de Døde, skulde 
følge dem til Valhal, ligesaa » skulde alt Sølv komme 
den Døde tilgode, som han i levende Live nedgrov i 
Jorden. « Samme Tro og samme Skik har Lapperne 
havt til det sidste. Men samtidigt maa det erindres, 
at i urolige Tider har det altid ligget nær at benytte 
Jorden som Forvaringssted, og naar Snorre giver Eriks- 
sønnerne Skudsmaal, nævner han som Bevis paa deres 
Nærighed, »at de gjemte sit Sølv i Jorden ligesom 
Smaabønderne « . 
Sammen med Sølvsagerne laa 2i brogede Perler 
af Glas, Glasmosaik og Agat. Saadanne Perler fore- 
kommer meget hyppigt i vore hedenske Gravfund, og 
gamle Forfattere nævner særskilt denne Handelsartikel 
i Forbindelse med de ovenfor omhandlede chazariske 
I^olkestammer, der især skal have handlet i Kiew og 
Nowgorod. 
Vore Fædre skjelnede skarpt mellem Gardarike og 
Biarmeland. De rige og kunstfærdige Biarmers Land 
laa ved det hvide Hav og besøgtes ikke sjelden af 
Nordmænd baade i Viking og Handelsferd. Fig. 8, 
Tab. 2 fremstiller et Ildstaal med udsiret Haandtag, 
der sikkerlig maa være hjembragt af en af disse 
Biarmelandsfarere. Det svarer nemlig ganske til en 
for disse Egne eiendommelig velkjendt Type, men 
fandtes nu i en Langhaug paa Aase i Dverbergs Præste- 
gjeld, Vesteraalen. I Haugen var nedsat en 5 til 6 
Meter lang Baad, hvis Træværk og Klinknagler tydelig 
viste sig i Gruset. Liget syntes at have været ubrændt. 
Gravgodset forresten bestod kun af nogle ubestemte 
Jernsager og en Benkam. 
Medens disse to sidstnævnte Fund ere Vidnesbyrd 
om Nordmændenes Forbindelser mod Øst i det 9de 
og lode Aarhundrede, er den paa Tab. 2, Fig. 9 af- 
