forskjellige Ganglieceller ved deres Udløbere, hvilket 
Haller beskriver som et hos Rhipidoglosserne regel- 
mæssig gjennemgaaende Forhold, har jeg hos de af 
mig undersøgte Dyregrupper ialfald som Regel ikke 
med Vished kunnet paavise. Hvad de afham beskrevne 
talrige Kjerneudløbere angaar, da har jeg som ovenfor 
nævnt paa mine Præparater ikke med Vished kunnet 
overtyde mig om saadannes Tilstedeværelse, skjønt det 
altsaa flere Gange har forekommet mig sandsynlig. — ■ 
Dette var de vigtigste Punkter, hvori jeg efter en 
hygtig Gjennemseen af Dr. Hallers betydningsfulde 
Arbeide ikke tror at kunne være enig med ham; i det 
Store og Hele maa dog imidlertid hans og mine Re- 
sultater siges at bestyrke hinanden ganske betydelig, 
og muligens er man da saaledes rukket frem til en lidt 
fastere Jordbund ved Undersøgelserne over dette van- 
skelige Emne. I et Privatbrev har forøvrigt Dr. Haller 
senere meddelt mig, at han har fundet de af ham be- 
skrevne Forhold foruden hos Moluskerne ogsaa hos 
Chætopoder*) og i Rygmarven hos forskjellige Hvirvel- 
dyr, og han mener saaledrV, at J. Gerlachs gamle vig- 
tige Opdagelse blir bekræftet og udvidet og vel ogsaa 
er at antage for alle bilaterale Dyr, Trods jeg altsaa 
ikke kan være ganske enig i dette, hvad Gerlach’s 
Beskrivelse angaar, saa blir det dog vel at antage, at 
det her dreier sig om Forhold, der, som jeg ovenfor 
har antydet, ialfald i sine Hovedtræk er gjennemgaaende 
for det hele Dyrerige, hvor overhovedet et mere ud- 
viklet Nervesystem er forhaanden. At udrede dette i 
sine finere Detaljer og at afgjøre de mange tvivlsomme 
Punkter blir da endnu Fremtidens Sag, 
*) Jeg har forøvrigt ogsaa hos saavel Polychæter som OUgo- 
chæter fundet Forhold, der svarede til, hvad jeg har beskrevet hos 
Myzostomerne. 
