Om Grimmia Byani Limpr. in litt. 
75 
tibus, late lanceolati, obtusi, sicut præmorsi, apicibus irre- 
gulariter fenestratis et fissis, papillis minutissimis superne den- 
sissimis in medio sparsis inferne nullis. 
Sporæ flavæ, 0.008 — 0.01, minute verruculosæ. 
Paa Grund af hele Habitus og navnlig de spiralsnoede 
Blade er Grimmia Byani nær beslægtet med Grimmia torqvata 
Hornsch. og Grimmia funalis (Schwgr.) Schimp. 
Grimmia torqvata adskiller sig ved de smalere i tør Til- 
stand, mere eller mindre krusede med en meget kortere Haarspids 
forsynede Blade, der ved Midten er paa begge Sider ombøiede. 
Bladnerven er bredere og denne mangler aldrig de karakte- 
ristiske Yngleknopper. „Disse findes endog paa frugtbærende 
nordamerikanske Exemplarer“ (Kaurin in litt.). Grimmia tor- 
qvata har en meget længere (3 — 5 mm.) og ty nd ere Kapselstilk. 
„Peristomet hos Grimmia torqvata er meget flygtigt. Jeg for- 
søgte at faa se det paa Exemplarer, sendte fra Columbia College 
af Mrs. Britton og samlede i 1889 af John B. Leiberg ved Lake 
Pend d’ Oreille (Idaho), men uagtet al anvendt Forsigtighed 
lykkedes det mig ikke.“ (Kaurin in litt.). Hos Grimmia Byani 
er Peristomet, omend kort, dog fast og holdbart nok. 
Grimmia funalis adskiller sig fra Grimmia Byani ved de 
nedtil smalere Blade, hvis Kant (paa den ene Side) er om- 
bøiet helt op, ved den kortere (1.6 mm.) stærkt bøiede Kap- 
selstilk, ved den længere ikke ensidige Hætte, ved Kapsel- 
laagets korte ikke skjæve Snabel, samt endelig ved de mere 
ond dobbelt saa lange (0,23 mm.) og omtrent dobbelt saa brede 
(0.76 mm.) Peristomtænder, der er spidse og grovt papillose 
helt ned. 
Grimmia Byani er opdaget i August 1890 af Fabrikbe- 
styrer Byan ved Leiriingsboden paa Sydsiden af Gjendin i 
Jotunfj eldene, hvor den er samlet, i rigelige Exemplarer af 
Byan og Kaurin saavel i 1890 som i 1891. Den voxer her 
„omtrent 1000 m. o. H. paa tørre Berge (Gabbro) meget al- 
mindelig i en halv norsk Mils Udstrækning paa begge Sider 
af Leirungsboden.“ (Kaurin i Brev ‘af x /e 92). Forrige Sommer 
(1891) samledes Planten af cand. real. E. Jørgensen ved Hange- 
fos i Vestfjorddalen, Thelemarken. (Exemplr. mig velvillig 
meddelte af Kaurin). 
