Isbræstudier i Jotunheimen. 
39 
„veined structure“, man har for sig. Den snart lysere, snart 
mere dybblaa is veksler i mere og mindre mægtige zoner, der 
snart forløber i longitudinal retning snart i transversal; snart 
har disse zoner en horizontal stilling snart en vertikal. Mest 
regelmæssig synes denne struktur udviklet, hvor bræen har 
-en mere jevn karakter, mest fremtrædende, hvor bræen ind- 
snevres mellem steilere, men dog jevnt lobende fjeldsider. 
At opfatte den som et trykfænomen synes at være det mest 
nafurlige;, og den skulde da nærmest kunne sammenlignes med 
«en clivage-struktur. 
„White ice-seams“ giver sig tilkjende som lyse tildels op- 
høiede baand, der ofte i bøininger gjennemsætter den ellers 
blaa bræis saavel i longitudinal som transversal retning. Disse 
baand bidrager, især hvor de optræder noget rigeligere, i høi 
grad til, at bræen paa afstand viser en fremtrædende længde- 
struktur. Ved nøiere undersøgelse har jeg fundet, at disse 
„white ice-seams“ ikke alene i farve, men ogsaa i struktur ad- 
skiller sig fra den omgivende is saaledes, at om denne paa 
■et bestemt sted viser en tydelig grovkornet struktur, saa viser 
de lyse baand sig mere finkornede og gjenkalder i erindringen 
den paa et tidligere trin i metamorfosen staaende „Firneis“. 
At disse baand har sin oprindelse i snefyldte sprækker synes 
utvivlsomt. For studiet af isbrækornets genese har imidlertid 
de lyse baand en særegen betydning, og det kan ikke nægtes, 
at de fænomener, der her viser sig, bidrager til at styrke tan- 
ken paa en kontinuitet. 
Foruden de allerede omtalte strukturforhold, der samt- 
lige knytter sig til bræens indre, gjør der sig ogsaa gjældende 
andre strukturforhold, som imidlertid knytter sig til bræens 
overflade og derfor i modsætning til de første kan sa. mm p.-n- 
fattes under benævnelsen overfladestruktur. Den optræder 
fbrtrinsvis enten som longitudinalstruktur eller som transversal- 
struktur; til sine tider kan den være af en noget mere uregel- 
mæssig karakter. Overfladestrukturen staar i nær forbindelse 
med den indre struktur; er denne regelmæssig udviklet, viser 
den det samme træk. Endskjønt overfladestrukturen saaledes 
er noget ved bræerne accidentelt, bidrager den ikke desto 
mindre i høi grad til at give dem deres præg. 
Longitudinalstrukturen finder man hos næsten alle Jotun- 
fj eldenes bræer om end ikke hos alle i en lige godt udviklet 
