32 
P. A. Øyen. 
1. Omgivelsernes orografiske karakter. 
2. Bræens størrelse. 
3. Bræens høidebeliggerihed. 
Disse tre faktorer gjør sin indflydelse gjældende saaledes, 
at der til bræleiets regelmæssige form og omgivelsernes jevne 
karakter, til bræens mere betydelige størrelse og til bræens min- 
dre høide svarer en mere typisk udvikling i strukturel hen- 
seende, medens vilde omgivelser, mindre udstrækning og større 
høide ganske almindelig virker hemmende paa strukturens 
typiske udvikling. Hvis en eller anden af disse hemmende 
faktorer gjør sig i særlig grad gjældende, kan man endog 
træffe bræen i en fuldstændig deform tilstand. Disse mindre 
udviklede eller deforme bræer er ofte meget besværlige ele- 
menter, naar det gjælder at bringe i stand en generel klassifi- 
kation. Det er disse, som har skaffet mig de største van- 
skeligheder ved mit forsøg paa at inddele bræerne i dal-, botn- 
og hængebræer. 
Naar de mere specielle strukturforholde skal behandles, 
saa falder det mest naturlig at begynde med undersøgelsen af 
det, der danner bræens oprindelige materiale: den sne, der 
falder inden firngebetet. I forbigaaende maa jeg bemærke, at 
den sparsomme regn, der falder inden firngebetet, saavelsom 
den sne og det regn, der falder paa bræens øvrige dele, 
kun for en mindre del ved infiltration og paafølgende 
frysning kommer bræen tilgode som næringsmaterial. Det 
væsentlige grundlag er sne. Denne finder man som re- 
gel i en mere eller mindre metamorfiseret tilstand. „Hoch- 
schnee“ har jeg ikke fundet i typisk tilstand. Paa Graldhø- 
tindens østlige skraaning findes den i noget deform tilstand, 
ligesom der her under sneen synes at forekomme en noget 
mindre typisk „Hocheis“ ; men selv nær Graldhøtindens 
top veksler tydelig „Firnschnee“ med mindre typisk „Hoch- 
schnee“. Naar der er faldt nysne, hvilket i Jotunhei- 
mens firngebeter ikke er sjelden selv midtsommers, vil man 
finde, at sneen, naar den har været udsat for solstraalernes 
indvirkning, allerede efter nogle faa timers forløb er gaaet 
over i en mere eller mindre typisk „Firnschnee“. Jeg har 
havt anledning til at undersøge dette forhold nærmere paa 
flere steder, saavel ved snebræer som inden de eg en tlig e is- 
