22 
P. A. Øyen. 
Hianieret bræ. Der forekommer moræneafleiringer saavel paa 
begge sider som foran bræen; nn og da høres snsen af sten- 
skred nedover fra iskanten. En bueformet endemoræne i 
200 — 300 meters afstand danner skillet mellem den udenfor- 
værende f j eldvegetation og det mellem morænen og bræen 
paa plantevekst fattige belte. Nedenfor bræen saaes tydelig 
montonneret fjeld med utydelige skuringsstriber. Ved at 
kry be ind under bræen og bortskaffe den derværende moræne- 
masse fandt jeg det underliggende faste fjeld tydelig mouton- 
neret og forsynet med tydelige skuringsstriber i bræens ret- 
ning. Der viser sig ogsaa tydelige spor til, at der paa læsiden 
maa være slidt løs skarpkantede stene. 
Storgrovbræen er en hængebræ, der ligger mellem Heimre 
Illaabræ og Stor-Juvbræen paa Storjuvkampens nordlige skr aa- 
ning. 
Foruden de nævnte bræer lindes i Graldhøtindpartiet en- 
kelte spredte rester, der væsentlig maa betragtes som snebræer; 
ofte viser dog deres nedre del en overgang til is. Af disse 
rester kan mærkes de, der lindes paa Graldhøplateauets skraa- 
ninger mod øst, vest og nord. Endvidere kan mærkes en 
snebræ paa Sveljenaasis østlige skraaning. Dumbræen paa 
Dumhøs nordvestlige skraaning samler sit smeltevand i Dumma, 
der tæt ved Ytterdalssæteren danner nogle prægtige fossefald 
og derpaa falder ud i Leira. Tilslut vil jeg blot nævne den 
firnmasse, der ligger vest for Graldhøpiggens fod; begrænset 
som den næsten paa alle kanter er af tildels meget høie botn- 
vægge, synes den nærmest at maatte betragtes som en fort- 
sættelse af Stor-Juvbræens firngebet. 
Paa rektangelkartet har jeg med enkelte korrektioner sva- 
rende til de nuværende forhold søgt at udmaale størrelsen af de 
enkelte bræer. Endskjønt en saadan udmaaling naturligvis 
ikke kan gjøre fordring paa absolut nøiagtighed, saa vil den 
dog kunne give en nogenlunde forestilling om de enkelte 
bræers relative størrelse. Resultaterne er sammenstille de i 
følgende tabel: 
