febræstudier i Jotunheimen. 
Af 
P. A. Øyen. 
Beiseindberetning for sommeren 1891. 
Det har vimdet hævd at henføre de paa forskjellige si eder 
af jorden, ofte under de mest forskjelligartede betingelser 
optrædende bræer til tre hovedtyper : den grønlandske, norske 
og alpine. En nærmere nndersøgelse viser imidlertid, at der 
ikke er nogen skarp grænse mellem disse tre typer. Man 
finder alle mulige overgangsformer. Til disse knytter sig en 
speciei interesse — de antyder en genetisk sammenhæng. 
De to typer, som i foreliggende tilfælde har en mere umid- 
delbar interesse, er den norske og alpine. Sin opfatning af 
forholdet mellem disse to har professor J. D. Forbes udtalt 
paa følgende maade: „ — the conditions and structure of the 
Norwegian glaciers are almost identical with those of Switzer- 
land, with the exception merely of the table-like forms of the 
snows with which they are connected.“ 1 ) Den norske type 
med sine „table-like forms of the snows“, hvorfra de enkelte 
isbræer divergerer til alle kanter, danner saaledes en modsæt- 
ning til Alpernes individualiserede, med firnmulder forsynede 
isbræer. Denne forskjel betinges af de orografiske forhold. 
Dette er ogsaa træffende udtalt af dr. A. Penck idet han om de 
norske bræer i modsætning til Alpernes siger: „ — man wird 
in ihnen dieselben geologischen Körper wiederfinden, aber 
beachten, dass sie unter andern geographischen Verhältnissen 
auf treten.“ 2 ) Saalænge man med Forbes og Penck kun har 
] ) J. D. Forbes: Norway and its Glaciers, pag. 233. 
2 ) Mittheil. des Ver. für Erdk.zu Leipzig 1879, pag. 28. 
