Om Isskillets Bevægelse. 
Ill 
under Afsmeltningen aldrig hæver sig over Vandskillet eller 
rettere til en Høide større end Indlandsisens Overtlade over 
Vandskillet. Kan man derimod antage en saa stor Afsmelt- 
ning, man vil, paa selve Overfladen af Indlandsisen mellem 
Vandskillet og Isskillet, behøver dette ikke at rykke mod 
Vandskillet; A — T kan nemlig isaafald gjerne hele Tiden holde 
sig mindre end F ; den Is, der behøves bragt væk, kan 
strømme over Vandskillet i Form af Vand. Isskillet kan 
derfor holde sig bag Vandskillet lige til det sidste; herpaa har 
jeg ogsaa gjort opmerksom i den ovenfor nævnte Af handling 
pag. 263 Anm. 
At der imidlertid er yderst liden Sandsynlighed for, at 
Snegrænsen har hævet sig til en saadan Høide under Afsmelt- 
ningen af den skandinaviske Indlandsis, kan vi slutte af de 
lokale Bræer, hvorefter vore Fjelddale bærer talrige Merker. 
Disse maa nemlig have fyldt Dalene, efterat Indlandsisens 
Magt var brudt. For ikke at tale om de talrige Moræner i 
de høiestliggende Fjelddale kan her nævnes, at man finder 
mægtige Moræner i den øverste Del af Fæmundselvens Dal- 
bund (1. c. pag. 253 og 264) og ligesaa talrige Moræner i den 
østenfor liggende Engerdal 1 ). Disse Moræner skriver sig fra 
Isbræer, der har bevæget sig sydover i de nævnte Dalstrøg, 
og de forudsætter udstrakte Bræmasser længere mod N. langs 
Vandskillet, altsaa nordenfor den Strækning, hvor ifølge Dr. 
Andr. Hansen den sidste Best af Indlandsisen skulde have 
ligget paa disse Steder. Vilde man nu antage, at Snegrænsen 
under Afsmeltningen hævedes over Indlandsisens Niveau, maatte 
man for at forklare Tilstedeværelsen af disse lokale Bræmasser 
efter Indlandsisens Slutning tænke sig, at Snegrænsen atter 
sænkede sig, saa at den endog kom til at ligge lavere end 
Vandskillet, og at den derpaa endelig paany hævede sig til 
den Høide, den har i Nutiden. At forudsætte saa betydelige 
Fluktuationer i Snegrænsens Beliggenhed under Afsmeltningen 
forekommer mig imidlertid saa Jidet rimeligt, at man ikke kan 
antage dem uden særdeles tydelige Vidnesbyrd. 
1 ) O. E. Schiøtz „Nogle Iagttagelser over Isens Bevægelse o. s. v.“ 
Nyt Mag. for Naturv. Bd. 34, pag. 5. 
