Om beliggenheten av bræskillet. 127 
setens og ikke morænens bygning og materiale. Det er ikke 
tilstrækkeligt bare at sætte sete-navnet på dem. Blytts påstand 
om, at seterne ikke er horisontale, må avvises, sålænge den 
blot støtter sig på disse to nbe viste tilfælde. Og dermed falder 
den sid ste av hans hovedindvendinger mot strandlinje-teorien. 
I anledning av Blytts erklæring om, at seter fattes i 
Drivdalen, skal jeg til overflod minde om også den indvending 
mot Melvins teori for seternes dannelse, at den aldeles ikke 
forklarer deres geografiske utbredelse kun i dalfører, hvor 
bræbevægelsen har gået opad bakke. Yed Drivas kilde-elve, 
der løper mot SO. mot bræbevægelsens retning, og ved Folla 
er de almindelige, straks man kommer over til den egentlige 
Drivdal, fattes de. Sidemoræner må dog likevel kunne op- 
træde nordenom vandskillet som søndenom. Hvis man søker 
at forklare forskellen ved at sige, at dalene på nordsiden 
er for bratte, så gælder dette ihvertfald ikke for dalene søn- 
denom bræskillet, men også her mangler seterne fuldstændig. 
Fra Melvin-Blytts teori er det umuligt at angi nogen almin- 
delig grund til, at seternes utbredelse er absolut indskrænket 
til egne, hvor man har havt den sidste bræbevægelse opad 
bakke. Også på dette punkt svigter teorien. — 
Trods Blytt således „tror, at en opdæmmen av bræsjøer 
meilem vandskil og bræskil er uantagelig“, er han dog villig til 
at indrømme, at seterne delvis kan være strandlinjer. „Allikevel 
kan det måske være sandt, at seterne (ialfald for en del) har 
været dannede eller kan ha fåt sin sidste tildannelse på bred- 
derne av sjøer, der var opdæmmet ved bræer“ (1. c. s. 37). 
Men det skal også i dette tilfælde være lokale bræer, der har 
spærret dalene, efterat storbræen havde trukket sig tilbake til 
landets høideakse. 
Nu — antar man først strandlinje-teorien for „de øvre dele 
av Østerdalen“, kan man ikke let undgå at måtte anta den 
også for de sydligere seter. Når en setelinje kan følges med 
kun ganske korte avbrytelser i tilsvarende høider og fuld- 
stændig ens bygget fra Os til Atna, går det ikke an vilkårlig 
at sige, at den nordre del av den er en strandlinjedannelse, den 
søndre en Melvinsk sidemoræne. Der er ikke spor av sand- 
synlighet for, at en sidemoræne på den ene side og en bræsjø- 
strandlinje på den anden side netop skal være bygget av fuld- 
stændig ens materiale og ens form. Seterne har en altfor speci- 
