Om beliggenheten av bræskillet. 135 
-findes de forskelligste typer av strandlinje-dannelser i fast 
fjeld og i løst materiale med alle overgangsformer — hans 
påstand om, at seterne ikke altid er så horisontale, som en 
strandlinje måtte være, må avvises, sålænge de observasjoner, 
han støtter den på, beror på et optisk bedrag og en forveks- 
ling av sete og moræneryg. 
2. Prof. O. E. Schiotz’s kritik. 
Den i prof. O. E. Schiøtz’s arbeider fremkomne kritik av 
setesjø-teorien falder i to dele: for det første søker Schiøtz 
at vise, at blokflytningen i strøket mellem Rendalen og grænsen 
har gået i modsat retning av, hvad teorien fordrer; for det 
andet utvikler han, at bræbevægelsens fysik nødvendigvis må 
medføre, at under avsmeltningen den sidste rest av storbræen 
må ligge over vandskillet og ikke langt søndenfor. Jeg skal 
behandle hver del for sig. 
a) Blokflytningen i strøket Rendalen — riksgrænsen. Da Schiotz’s 
observasjoner i dette strøk er resultatet av mange års reiser og 
støttes til et grundigere kendskap til egnen end nogen anden 
er i besiddelse av, finder jeg det nødvendigt, for at gi min 
kritik vægt, at gennemgå hans blokfiytningsobservasjoner en 
for en og ved spørsmålet om bergarternes utbredelse såvidt 
mulig holde mig til Schiotz’s egen geologiske beskrivelse av 
dette strøk, som jeg kun for den allernordligste dels ved- 
kommende kender av personlig iakttagelse. 
De av Schiøtz antagne blokflytninger sydover er følgende, 
hvorav de fleste er sammenstillet i hans avhandling „Om 
merker efter istiden“ (32 ) 1 ). 
1) ( 32 , 244). „På den nordlige pynt av Valesjøbjerget (nær Storsjøen) 
er keie den nordlige skråning fuldstændig oversået med skarpe stene 
og blokke av sparagmitsandsten fra den nordenfor liggende lavere 
fj eidmark.“ Ifølge 27 K. står samme formasjon både nordenfor og 
søndenfor, ja ifølge 32 , 36 endog i Valesjøbjerget selv rundt øie- 
gneisen. Endvidere meddeler Törnebohm (se Schiøtz 32 , 98), at i 
Androgfj eldet ret i S. åndes kvartsit-etasjen liggende direkte over 
øiegneisen, hvilket også kan ha været tilfældet på Valesjøbjerget. 
Blokkene kan derfor ha tilhørt fj eldet selv eller være kommen fra 
S. til SO., likesåvel som fra N. 
O Til forståelse av blokåytningernes retning bør man ha såvel amts- 
kartet som Schiotz’s geologiske kart ( 27 , K.) for sig. 
