Om beliggenheten av bræskillet. 
137 
neppe noget berettiget argument mot at anta, at bræskillet lå straks 
søndenfor. Sandstensblokke tåler dårlig brætransport. Argumentet 
veies i bvert fald mere end fuldstændig op ved, at den røde sparag- 
mit, der dog tåler transport bedre, og som står hele Fæmunddalen 
opover, slutter sydover her i blokke netop samtidig med, at den 
slutter i fast fjeld. Den findes blot „indtil henimot Nybergmoen“ 
(ved amtskartets Lisæter). Hvis den sidste bræbevægelse havde 
gået sydover Fæmunddalens røde sparagmit helt fra vandskillet, 
vilde dette været y der st mærkeligt. 
7) {33, 2). „Nordheldingen av Renåfj eldet (der dannes av lys sparagmit- 
skifer) er overstrøet med en masse fremmede blokke fra ca. 
880 — 800 m. er grunden fuldstændig dækket med svakt tilrundede 
blokke av gammel rød sparagmit. Beliggenheten av disse blokke 
viser, at de kun kan være komne nordenfra; desuten optræder rød 
sparagmit ikke i de søndenfor liggende fjeldstrækninger, mens den 
nordenfor danner fjeldgrunden.“ Selv om den røde sparagmit endnu 
ikke er påvist i fast fjeld ret i S. for Renåfj eld, så står den dog i 
hvertfald i SO. i Osdalen, netop i forlængelsen av nordre Renåens 
øvre dal i skuringsmærkernes almindelige retning. 
8) {32, 2441 „Høit oppe i den nordlige skråning av Heggedalshøiden 
finder man mange granitblokke“ på grålige kvartsbergarter. Graniten 
fortsætter søndenfor langs hele Storsjøen, nordenfor slutter den straks 
ved. 
9) {32, 244). „I den nordlige skråning av Myrfj eldet har jeg seet en 
meget stor tilrundet granitblok omtrent 680 m. o. h. Det nærmeste 
sted nordenfor, hvor granit er seet i fast fjeld, er ved Misterå et 
stykke ovenfor dens utløp ; er blokkene kommen derfra .“ Granit 
står også længere syd langs Storsjøen og likeså længere øst langs 
Tryssilelven som bundgranit og må ventes at stå på analog måte i 
Osdalen midt imellem, hvor imidlertid bunden er dækket. 
10) {32, 2). „På veien mellem Flenøen og nordre Renåsæter iakttok jeg 
hist og her granitblokke ; således nordligst ved søndre Renåen indtil 
680 m. o. h., på Renåfjeld enkelte særdeles store blokke mellem 950 
og 990 m. o. h. og ved nordre Renå 660 m. o. h. Disse iakttagelser 
styrker (foregående) observasjon“ — men lider av samme usikker- 
het som denne. Granit findes i større utstrækning søndenfor. 
11) {32, 248). „I lavlandet mellem Fæmund og Kvitvola og østover om- 
kring Vålebjerget finder man røde sparagmitblokke spredt omkring 
tildels i stor mængde — . Da rød sparagmit ikke optræder i de 
søndenfor liggende fjeldhøider Kvitvola og fjeldpartiet østenfor Enger- 
dalen, kan disse blokke ikke være kommen søndenfra.“ Videre lyk- 
kedes det endelig ifjor Schiøtz at finde gammel rød sparagmit også 
på Kvitvola selv — ,,en del store blokke ca. 1100 m. o. h.“, 990 m. 
o. h. Videre V. for Lille Engersjøen på 930 m. høide så langt syd 
som ved Viken, V. for Store Engersjøen {33, 45). Her kender man 
ingen forekomst av „rød sparagmit“ søndenfor. 
12) {32, 249). „Opover langs Sorkåen finder man en mængde blokke av 
blåkvarts“ — og denne optræder straks nordenfor i fast fjeld. Disse 
