Om beliggenheten av bræskillet. 
141 
bom *) har man da også „mellem Salsfj eldet i nord og Fløt- 
ningen i syd ved riksgrænsen grå, blåagtige kvartsiter, grå 
sparagmit o. s. v.“ I hvert fald kan man således også her 
påvise blokkenes bergart i fast fjeld i SO., efter skurings- 
stripernes retning, i 14 — 15 km.s avstand, bak riksgrænsen. 
Vi må videre stille os meget varsomme like over for 
Schiotz’s observasjoner 13 og 14, „et par mindre stene av 
gabbro“ på Yålebjerget nær Fæmunds sydende, og „små stene 
av mørk grønlig serpentin“ på tre spredte steder. Det er 
klart, at disse småstene av seige og for serpentinens vedkom- 
mende omtrent uforvitterlige bergarter kan ha en lang reise 
bak sig, siden de forlot det faste fjeld. De kan ha været 
tumlet om i de forskelligste retninger, og at følge deres spor 
bakover, kanske gennem flere vekslende bræretninger, fra de 
isolerede findesteder vil ikke være muligt. For gabbroens ved- 
kommende gælder det jo desuten, at man stadig finder nye fore- 
komster som isolerede kupper, og at „et par mindre stene“ kan 
være komne fra en høist ubetydelig * 2 ). For serpentinens ved- 
kommende viser det sig også for Schiøtz vanskeligt at utlede den 
fra dens kendte forekomster i N., fra Tufsingdalen og Hodalen. 
På et sted (32, 257) henfører han nemlig med Hørbye Tufsing- 
dalen til „den nordvestgående strøms område“, på et andet 
sted (32, 258) antydes derimot muligheten av at „de sydover 
gående ismasser midlertidig har trængt østover indtil Tufsing- 
dalen,“ så her må veksles strømretning mindst én gang for at 
få blokkene frem. Et sted sættes efter disse blokke bræskillet 
vestenfor Fæmund, hvis „bestemmelsen av bergarten er rigtig“, 
„helt op ved grænsen av Trondhjems stift“ (32, 255), et andet 
sted (32, 258) heter det „dog ikke høiere op end ved Hummel- 
fj eldet ifølge Hørbyes kart“. Noget klart billede av bræ- 
bevægelsen fremkommer således ikke, om serpentinen tænkes 
flyttet fra Tufsingdalen. Fra Hodalen kan heller ikke nogen 
sydgående strøm tænkes, da sparagmiten er flyttet derfra nord- 
over til anden side av Grlomdalen i Dalsbygden (se Str.-st. s. 
19). At forøvrig alle spekulasjoner bygget på disse serpentin- 
blokke eller på de fire eller fem eksemplarer Hørbye ialt har 
9 Qvartsit-sparagmitområdet mellan Storsjön i Jemtland och riks- 
gränsen. Geol. för. förh. B. 11, 1889, s. 155. 
2 ) Gabbroen i de „par mindre stene“ skulde ikke være Idre-diabas? 
Hørbye omtaler små stykker av „grønstene“ øst for Fæmund (8, 340). 
