Om beliggenheten av bræskillet. 143 
norske. Også her vil man altså være fuldt berettiget til at 
avlede de omhandlede blokke fra kendt findested mot SO. - 
efter skuringsmær kernes retning. Der mangler heller ikke på 
observasjoner, som bestyrker dette. Man har allerede tidligere 
fondet blokke af porfyr i nordre Østerdalen, der naturligst 
avledes fra den store forekomst omkring Herjehogna. Schiøtz 
så også i det omhandlende lavland syd for Fæmund „enkelte 
store porfyrblokke“ ( 32 , 249), der konde være komne samme 
vei som den røde sparagmit (== dalasandsten) fra Idre-Sårna. 
Han fandt imidlertid i nærheten av Fæmund en opdukkende 
porfyrknat, der ,,så ut til at kunne tilhøre den faste fjeld- 
grund,“ så flytningen sydfra ikke er ganske sikker. Porfyr- 
blokkenes spredte forekomst taler dog for den. Når ifølge 
Schiøtz ( 33 , 4) granitblokkene på f j eldet vestenfor Lille En- 
gem begynder at vise sig allerede i en høide av 840 m. 
eller ca. 260 m. over sjøen, vilde man videre, når man stod 
ubunden av nogen forhånds teori, ikke søke deres hjemstavn 
på tvers av skuringsretningen nordenfor, hvor graniten kun 
findes ca. 4 km. opover på motsat side, dypt nede ved dal- 
bunden, når graniten findes i langt større utbredelse og stor 
høide i SSO. Flytningen derfra er unægtelig rimeligere. 
Meget betyd ningsfuld er også følgende observasjon av 
Schiøtz ( 32 , 250): „Jeg har dog gjort én iakttagelse, der muhg 
tyder på, at der også har fundet en flytning sted mot NY. i 
lavlandet nordenfor Kvitvola. På den lave Gløtåsen har jeg 
nemlig seet nogle små blokke av en eiendommelig klastisk 
bergart x ), der optræder sammen med blåkvarts på nordsiden 
av fjeldpartiet østenfor Lille Engem“ — altså i SO. omtrent. 
Schiøtz har øiensynlig fundet det yderst vanskeligt at opstille 
nogen rimelig oprindelse nordfra for denne bergart, der ikke 
kendes der i fast fjeld. Han har måttet nøie sig med følgende 
hypotese : „Denne bergart kan dog muligens optræde sammen 
med blåkvartsen omkring Sorkvola, og blokkene kan da tænkes 
ført i sydvestlig retning av lokale bræer i slutningen av is- 
tiden“ — d. v. s. på tvers av den gennemgående retning hos 
skuringsstriperne og vel over Fæmunds sydligste del. Man 
mærker på uttrykkenes forsigtighet, at Schiøtz selv ikke egent- 
lig føler sig tiltalt av denne hypotese. Man finder to berg- 
b if. senere privat meddelelse er det øiegneis. 
