Om beliggenheten av brseskillet. 
165 
mumsgrænsen for den sidste istids storbræ, som de Geer angir 
den. Men på Gotland vet man av mange grande, at denne 
kun har havt „en relativ ubetydelig mægtighed“ J ), de protero- 
glaciale skuringsstriper er „i regelen bevaret på øens høieste 
dele“ * 2 ), i nærheten av Visby har man, kun 12 m. høiere end 
findestedet ved Frøjel, interglaciale sandlag bevaret 3 ). Der er 
altså på forhånd intet iveien for, at samtlige de av Andersson 
fremdragne fund av arldiske plantelevninger under M. G. han 
være ældre end den deuteroglaciale tid, da dennes storbræ ikke 
behøver at ha ødelagt de ældre løse lag på fundstederne. 
Og da vi kommer op i umulige slutninger ved at henføre dem 
til den postglaciale tid, Andersson sætter dem til, har vi øien- 
synlig ret til at være strenge i vore fordringer til beviserne 
for, at de virkelig er av postglacial alder. 
På Gotland åndes efter den almindelige mening blandt 
geologerne ingen „hvarfvig lera“ 4 ) og fundet ved Frøjel måtte 
ligge over to distinkte bundmoræner for bevislig at være post- 
glacialt. Dette er ikke påvist. — Ved Kro-mose S. for Gøte- 
borg ligger plantelevninger ikke over „hvarfvig lera“ men over 
„lerhaltigt strandgrus“, hvis alder man intet bevis har for. — 
Ved Vadstena har Nathorst fundet Dryas i kalktuf, hvis alder 
ofte blir tvilsom. Den almindelige åora i ferskvandsleren er 
derimot her efter Andersson ikke rent arktisk. Den marine 
grænse er noget usikker her like ved det lokale hævnings- 
maksimum ved nordre Vettern, men efter Andersson blir 
denne sw&arktiske åoras nivå 75 % G. og kommer så- 
ledes såpas tidlig, at man kan nogenlunde naturlig henføre 
den til overgangstiden fra den arktiske epiglaciale tid til den 
varmere følgende — NB! hvis ferskvandsleren virkelig hviler 
på deuteroglaciale dannelser, hvilket først må bevises. — Til- 
bake står fundet ved Høghult i Skåne. Her siger Andersson 
uttrykkelig, at „bildningen hvilar på hvarfvig lera“. Hvis 
denne bestemmelse er rigtig, og man virkelig har utvilsomt 
deuteroglacial 1er under, er jo fundets postglaciale alder sikker. 
Men dermed er det ikke avgjort, at den ferskvandsgytje „ind- 
b H. Munthe. G. F. F. B. 8 s. 134. 
2 ) T. Fegräus. G. F. F. B. 8 s. 168. 
3 ) N. Vesterberg. G. F. F. B. 9 s. 461. 
4 ) H. Munthe 1. c. s. 135. 
