178 
Åndr. M. Hansen. 
ca. 70 km. bredt forland foran storbræen, med bøie tinder og 
lokale bræer, ved Skagerak går indlandsisen med sammen- 
bængende rand ned til kysten, som den fleresteds gør på 
Grønland o. s. v. Og da Atlanterhavet også dengang måtte regu- 
lere de meteorologiske kurvers gang, måtte en indlandsis frem- 
bringe en konstant fordeling av de meteorologiske elementer, 
der stemte så temmelig med, hvad vi nu har om vinteren med 
dens sammenhængende snedække. 
Vi kan derfor gå ut fra, at den kuldeakse, der nu ligger 
langs den skandinaviske halvøs længdeakse, vilde også dengang 
trådt frem, men mere lik temperaturkartet for januar end for 
året, og at den videre var omgivet med stadig høiere isotermer, 
der løp parallel kystlinjen. Spørsmålet blir væsentlig om, 
hvorlangt ned vi må flytte gradtallet på isotermer med væsent- 
lig uforandret Jøp langs vestkysten. Vi har her analogien med 
Syd-Grønland at støtte os til, hvor efter Mohns kart x ) iso- 
termen for 0° løper indenfor kystranden på østkysten og et 
stykke opover vestkysten. I Norge vilde en lignende belig- 
genhet av 0 °-isotermen komme til at svare til den nuværende 
årsisoterm for fl- 5°. Det vil altså sige man vilde for hele 
kystlandet kun behøve en nedsættelse av årstemperaturen med 
5° for at få en istid, der svarede til den nuværende grøn- 
landske eller vor deuteroglaciaie. Går man omvendt ut fra, 
at temperaturens fald med stigende breddegrad var uforandret 
i det uforandrede Atlanterhav, vilde en sådan temperaturfor- 
andring svare til en flytning mot polen av ca. 10 bredde- 
grader 1 2 ). 
Snegrænsens beliggenhet på vestkysten måtte svare så 
nogenlunde til den nuværende 10° længere nord, hvorimot 
den må ha ligget adskillig lavere end på Grønland, da ned- 
børen ved det åpne Atlanterhavs varme strømning altid må 
ha været temmelig betydelig. Ved 71° sættes den nu i Norge 
til 720 m., ved 70° til 884, ved 67° til 1010 (se Heims liste 
1. c. s. 18). Sætter vi den for det sydlige Norge i deutero- 
glacialtiden til 700 — 1000 m., vil dette sige en sænkning av 
1 ) Wissenschaftliche Ergebnisse von Dr. Nansens Durchquerung von 
Grønland. Grotha 1892. 
2 ) I Str.-st. s. 144 anslog jeg 15° polforskyvning for tilstrækkelig til 
at frembringe den proteroglaciale kuldeperiode i Europa og Nord- 
amerika — en ganske rimelig forskel for de to istider. 
