188 
Andr. M. Hansen. 
avsat i stillestående vand, men hvorfra skaffer man bredder 
til et vand her på den åpne fj eldmark. Det kan knn en stor- 
bræ søndenfor ha været istand til at gi, da knn en sammen- 
hængende dam her kan spærre på engang de fire indskæringer, 
der fører ned til skogbeltet nedenfor. I denne brædæmmede 
sjø avlagredes så sandmoen av en lokal bræ mellem Tele- 
markens mest vidstrakte og — næst G-austa — høieste fjeld 
Kaulandsfjeld (1563 m.) og Fliseggen (1632 m.). Yi drives 
derved til at lægge den sidste storbrærest netop ved fjeld- 
viddens rand, like østenfor formasjonsgrænsen og de mærkeligt 
formede indsjøer. 
Yed disse overensstemmende vidnesbyrd fra et litet om- 
råde må storbrærestens beliggenhet være fastslået også her i 
Telemarken — yterst ute på den her smale og høie fjeldvidde. 
Dens nordgrænse er altså givet på dens to yterste punkter i 
Norge, i Telemarken og i Østerdalen. De sydligste seter og 
høifj eldsterrasser i Gudbrandsdalen viser, at den her har ligget 
på omtrent samme breddegrad som i Østerdalen. Herfra og 
de 200 km. sydover til Møsvatn mangler endnu observasjoner, 
men de orografiske forhold gir ikke nogen foranledning til at 
tro, at bræskillet har avveket meget fra en svakt buet linje 
mellem disse steder, oppe på fjeldvidden. — 
Jeg har hidtil i min fremstilling av de meteorologiske be- 
tingelser for storbræens vækst holdt mig til det sydlige Norge. 
Det var fra forholdene her undersøkelsen gik ut, og det gjaldt 
særlig her at forklare, hvorfor den sidste brærest blev liggende 
langt syd på fjeldvidden og ikke, som man tidligere antok, 
oppe på det høieste fjeldplatå Langfj eldene. Forklaringen 
ligger, som man vil se, utelukkende deri, at Skagerakbugten 
frembragte et kystklima også på SO. -siden av det sydlige 
Norge og derfor bragte stærk nedbør på denne side av stor- 
bræen, mens det høie og brede forland med lokale bræer 
skaper et forholdsvis nedbørfattigere strøk bak sig på stor- 
bræens nordvestside. Disse forhold bragte bræskillet temmelig 
nær storbræens midte trods underlagets ulike høide og måtte 
tilslut holde den sidste rest fast like ved fjeldviddens 
sydrand. Kommer vi længere nord på den skandinaviske 
halvø, indtræder imidlertid andre forhold. Mens Atlanterhavet 
også her bestemmer de meteorologiske kurvers løp parallel 
med vestkysten, får man østenom ikke en bugt like fra 
