Om beliggenheten av bræskillet. 
189 
det varme hav, men kun det tæt indeslnttede Bottenhav. De 
meteorologiske karter viser, at selv dette er istand til at svinge 
isotermerne og nedbørskur verne stærkt nprdover, og at der 
således mellem vestkystens og Bottenhavets linjer kiler sig 
ned langs halvøen en akse med lavere temperatur og mindre 
nedbør. Yi får nu se, hvorledes disse meteorologiske forhold 
måtte ændres samtidig med, at årstemperaturen ved Norges 
kyst var sænket omtrent 5°. Det er da klart, at den nu- 
værende kuldepol (indtil -r- 3°) over det centrale Lapland må 
nå en betydelig utvikling, og skyte sig ned som en kile mot 
det centrale Norge. Da vi efter analogien med Grønland har 
sluttet at 0°-isotermen kun omfatter kysten av det sydlige 
Norge, vil 5°-kurven følge indenfor denne langs landets 
høideakse omtrent i overensstemmelse med den nuværende 
0°-isoterm. I noget større avstand indenfor denne må igen 
følge -f- 10 °-isotermen efter den almindelige jevne overgang i 
meteorologiske gennemsnitsforhold. Denne isoterm har rime- 
ligvis kun med sin spids nået ned til det centrale Norge. — 
Hvad nedbøren angår skal jeg på forhånd kun minde om, at 
den må ha avtat med temperaturens fald. 
Hvorledes vilde nu storbræen bygges op her. Fj eld vidden 
fortsættes helt nordover til Tromsø amt med nogenlunde samme 
høide som søndenfor, 800 — 1000 m., men over den ligger ikke 
nogen Langfjelde som, et sammenhængende platå, men kun 
spredte fjelde, der så snart man kommer nordenfor det trond- 
hjemske antar nunatakformen allerede fra 1500 m. høide, og 
som slutter sig til det her smale alpeforland ved kysten. Da 
man her er under høiere bredde, vilde bræd ann elsen vistnok 
begynde på fj eld vidden omtrent like tidlig som på Lang- 
fj eld ene og brede sig utover fjeldmarken. Men her viser det 
sig straks en betydelig forskel mellem de to sider av den 
nydannede storbræ. Yestentil har man kun et ganske smalt 
alpeforland, østentil kommer man over i stadig tørrere strøk, 
hvis nedbørfattigdom måtte økes betydelig ved storbræens 
vækst. Atlanterhavsfugtigheten måtte dog nå et godt stykke 
indover, og da fjordbundene også her satte storbræens grænse 
mot V., må bræskillet allikevel måtte ligge et stykke ind på 
fj eld vidden, og altså bak vandskillet, der følger umiddelbart 
indenfor fjordbundene. Bræen måtte bare med nedbøren vesten- 
fra bygge sig langt østover fjeld vidden. Men over denne østre 
