190 
Andr. M. Hansen. 
bræside måtte den omtalte akse med temperatnrminimnm nå 
en betydelig kraftigere utvikling end nu. Da der vestenfra 
førtes bræmasse til, kunde sommerens varme vinde ikke som 
nu burtig smelte den ubetydelige nedbør, der falder om vin- 
teren som sne, og den stærke opvarmning om sommeren over 
landet måtte derfor bortfalde. Temperaturfordelingen vilde få 
den nuværende vintertype med tætliggende isotermer og en 
utpræget kuldeakse østenfor landets høideakse. 
Men i dette kuldestrøk med gennemsnitstemperaturer av 
under -i- 10° kunde den bræmasse, der kom fra storbræen 
oppe på fjeldvidden, ikke smelte. På den anden side måtte 
den allerede nu ubetydelige nedbør i det samme strøk avta 
stærkt, når den nuværende cykloniske tendens, der skyldes 
den stærke kontinentale opvarmning om sommeren, bortfaldt, 
og man bele året fik en stærk avkøling over sneflaten med 
tilbøielighet til dannelse av anticyklonisk lufttryksmaksimum, 
som nu om vinteren. Og mens kystens vinde, der blæser som 
overgangs vinde fra et anticyklonisk til et cyklonisk system, 
nu om vinteren nærmest tilhører det sidste 1 ), vilde dette vist- 
nok bli vendt om med maksimums stærke utvikling. Den 
bræmasse, der førtes ut over Norrland, kunde derfor heller 
ikke vokse i dette strøk. Når bræen hverken kunde smelte 
eller vokse i nogen betragtelig grad, måtte den av trykket 
fra den snemasse, der faldt længere vest, stadig drives videre 
utover mot S. og 0. Hermed blev strøkets karakter av et 
vinterligt kontinent yterligere skærpet. Kuldemaksimum og 
nedbørsminimum måtte utvikles videre over det stadig vok- 
sende is-land. Der vilde indenfor 10°-kurven optræde en 
-4- 15°, og der vilde tilslut sikkert også bli plads til en kulde- 
pol på -r- 20°. 
Denne fremrykning mot S. og O. vilde først da stanse, 
når bræen havde nået så langt, at avsmeltningen og fordamp- 
ningen holdt likevægt med snefaldet og bræ tilførsel. Dette 
skede under den anden istids høidepunkt først ved den store 
ra nordenfor den finske bugt, mens der ut Østersjøens for- 
dypning endog førtes en baltisk istunge ned over til Tyskland 
og ut til Jylland. , 
Over det centrale strøk av den deuteroglaciale storbræ 
1) H. Mohn 1. c. s. 52. 
