198 
Andr. M. Hansen. 
Lægger man disse sækkedales volum til disse indsjøers 
dyp, får man sikkerlig utjevnet misforholdet mellem erosjons- 
arbeidet på de to sider av den epiglaciale storbræ, selv om 
også erosjonen av de længere østlandske dalfører også delvis 
regnes med. 
At disse vestlandske fjorddale har været avhængige av 
den bræstrøm, der gik gennem dem, fremgår også av andre 
ting. Deres størrelse, længde og bredde står i et øiensynligt 
forhold til størrelsen av det dalføre, som fortsætter ovenfor 
den bratte avslutning og videre i et endnu tydeligere forhold 
til størrelsen og dybden av det skar, som derfra fører over 
vandskillet. Og skarene selv står igen i tydelig avhængighet 
av avstanden til bræskillet. Dette er jo selvsagte ting, når 
man husker på, at disse jøkler mere danner avløpet for den 
brede del av storbræen, der ligger mellem bræskil og vand- 
skil, end for den ofte forsvindende del, der ligger mellem vand- 
skil og fjordbundene. (Sml. fig. 3, hvor den undre strekede 
linje forestiller fjordenes, elvenes og indsjøernes bund.) Går 
man søndenfra, hvor storbræen var smalest, finder man på 
Yidda talrige men litet utprægede skar, der såvidt går ned 
under høiplatåets egen høide 1200 m. Kun et eneste er skåret 
så meget som 200 m. længere ned, og det fører over til den store 
sækkedal Røldal. Nordenfor finder man med stigende avstand 
mellem bræskil og vandskil skar, der, trods platået her når sin 
største høide (op til 1400 m.), er skåret ned helt til 1167 og 
1000 m., i passene til den største sækkedal på det egentlige 
Vestland, Lærdalen, fra Hallingdal og Valders. Nordenfor 
Jotunheimen fører fra Østlandets mest utprægede dal og største 
indsjø og fra et setestrøk (mellem bræskil og vandskil) med 
over 100 km.s bredde Lesjeskogspasset med kun 616 m.s høide 
o. h. over til Romsdalen, der endnu bærer præget av sække- 
dal. Fra Østerdalens brede setestrøk fører flere og rimeligvis 
netop derfor mindre dypt skårne skar over vandskillet med 
950 m., 710 og 661 m.s høide (Foldal, Kvikne, Glommen — 
Gula). Videre nord har man Skurdalsporten til Stjørdalen 
590 m. o. s. v. Langfjeldene mangler her og sækkedalsformen 
kan derfor ikke være så skarpt utviklet, men overalt viser dog 
elvene et meget brat løp fra vandskillet og ned til den ytre 
dal med de store terrasser. 
