Öm beliggenheten av bræskillet. 207 
dette er beregnet efter Nansens observasjoner i stor bøide 
over havet, vil man vel ikke tage så særdeles feil om man 
antar en proteroglacial kuldepol over det store nordeuropæiske 
bræland på -f- 30° C. 
Den bræmasse, der skyves frem fra den skandinaviske 
høideakse, vil altså, efterhvert som den rykker østover, frem- 
bringe klimatiske forhold, der hindrer både dens avsmeltning 
og dens vækst. Med årstemperaturer fra 5° til 30° vil 
vinde fra varmere strøk, der vel formår at smelte et par centi- 
meter sne om våren i Sibirien, ikke knnne rå med en frem- 
skydende bræ. Hvad der vilde smelte av isen om dagen, vilde 
om natten igen være is, så bræen ikke kunde minke. Derimot 
var der over størsteparten av brælandet heller ikke nedbør 
nok til at øke dens vækst. Selv om man sætter nedbørs- 
mængden betydelig høiere end til de beregnede sibiriske 
66 mm., vil der dog ikke bli synderlig igen til at øke bræen. 
I den lave temperatur vilde vistnok fordampningen fra bræ- 
overflaten være liten, og Nansens iakttagelser * viser den hele 
tid en særdeles høi relativ fugtighet over Grønlands indlandsis. 
Men dette sidste står tydeligvis i forbindelse med bræens raske 
stigning fra hav på begge sider til en betydelig høide (2716 m), 
mens nunatak-formerne hos vandskilstinderne viser, at den 
proteroglaciale storbræ i Skandinavien like så lidt som den 
deuteroglaciale nådde over 2000 m., og storbræen østover blev 
jo langsomt mere stadig lavere og lavere. Den luft, der sank 
ned i det stærke anticykloniske centrum her, vilde kunne opta 
mere vanddamp, end det sker over det høie Grønland, hvor 
avstanden fra kysterne er så meget mindre. Der skal jo heller 
ikke så meget til for at fjerne det meste av en nedbør, der 
kun utgjorde 10 — 20 cm. om året. 
I hvertfald må den tilvækst bræmassen fik, efter den havde 
nået et stykke østenfor sin og underlagets høideakse, kun være 
meget ubetydelig. Når vi så nærmer os den østlige og sydlige 
rand, vil avsmeltningen på grund av avtagende høide o. h. og 
lavere geografisk bredde i stadig men meget langsomt stigende 
utstrækning forminske den procent av nedbøren, der går over 
i bræen i form av is. 
Nu er den kraft, der holder bræbevægelsen vedlike, tyng- 
den av det snelag, der falder på bræens overflate over sne- 
grænsen. Denne bevægende kraft vil altså ikke få noget be- 
